У Х В А Л А

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали суду касаційної інстанції та передачу справи на новий розгляд з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 3, частини 3 статті 13, статей 192, 203, частини 1 статті 215, статті 227, частини 3 статті 509, статті 524 Цивільного кодексу України, статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 35 Закону України «Про Національний банк України».

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року та постанову Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що при укладенні спірного кредитного договору між сторонами було дотримано всі передбачені діючим законодавством істотні умови договору. Також на момент укладення спірного договору всі його сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало їхній внутрішній волі й воно було вільними, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Крім того, судом установлено, що на момент укладення договору, банк мав право на здійснення валютних операцій.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, скасовуючи рішення суду першої інстанцій в частині відмови в задоволенні позову та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог частково, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції виходив з того, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

В постанові Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2013 року скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та ухвалюючи у справі нове рішення, суд касаційної інстанцій зазначав, що відповідно статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції, необхідно отримання індивідуальної ліцензії НБУ, однак при списанні комісійної винагороди в іноземній валюті з переведенням її на відповідні рахунки у позивача була відсутня вищезазначена ліцензія.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
В.М. Сімоненко