Справа № 376/1638/15-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/4178/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 38 22.08.2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В., із участю секретаря Петленко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сквирськоїміської ради Київської області, Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А :

17 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, де просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, площею 3,3745 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сквирської міської ради Київської області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Свої вимоги мотивувала тим, що 28 серпня 2014 року її мати - ОСОБА_4, склала заповіт на її користь, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Кривошиїнської сільської ради, Сквирського району, Київської області за реєстраційним №191.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, і земельної ділянки, площею 3,3745 га., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сквирської міської ради Київської області.

Позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї.

Проте, оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки за спадкодавцем - ОСОБА_4 право власності на спадкове майно належним чином не зареєстровано.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 02 вересня 2015 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та спорудами та право власності на земельну ділянку, площею 3,3745 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сквирської міської ради Київської області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач прийняла спадщину після смерті матері - ОСОБА_4, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як спадкоємець за заповітом, шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Сквирського районного суду Київської області від 02 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 28 серпня 2014 року мати позивача - ОСОБА_4 склала заповіт на її користь, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області за реєстраційним №191 ( а.с. 11 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла ( а.с. 12 ). Після її смерті відкрилася спадщина, як вважає позивач, за заповітом, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки, площею 3,3745 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сквирської міської ради Київської області ( а.с. 5, 6-9, 10 ).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 у відповідності до положень ст. 1261 ЦК України є дочка - ОСОБА_3 та чоловік - ОСОБА_2 ( а.с. 34, 36 ).

26 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Сквирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована в Спадковому реєстрі за номером №56824882 ( а.с. 35 ).

Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд викладеного не врахував, у порушення вимог ст. 1218 ЦК України, ст.ст. 33, 212-214 ЦПК України, правовий режим спірного майна та коло осіб, які мають право на його спадкування після смерті ОСОБА_4 не з'ясував, унаслідок чого ухвалив незаконне по справі рішення.

Окрім цього, суд порушив право ОСОБА_2 на участь у розгляді справи та частину спадкового майна, на яке має право у відповідності до закону і на яке претендує апелянт.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, унаслідок чого ухвалив неправильне рішення з приводу заявлених вимог, без додержання норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 16, 1218, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 33, 58-60, 212-215 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення зазначених норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, підтвердились у ході апеляційного розгляду справи, унаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Сквирського районного суду Київської від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сквирської міської ради Київської області, Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом скасувати і ухвалите нове про відвому в задоволені позовних вимог.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і можебути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

М.В. Мережко