Справа № 747/401/15-ц Провадження № 22-ц/795/1086/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Тіщенко Л. В. Доповідач - Шарапова О. Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової О.Л.
суддів:Страшного М.М., Литвиненко І.В.
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Талалаївського районного суду від 18 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на автомобіль,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Талалаївського районного суду від 18 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що фактично був укладений не односторонній правочин у вигляді довіреності на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, а договір купівлі-продажу транспортного засобу, тобто видача довіреності є удаваним правочином і до відносин учасників удаваного правочину слід застосовувати правила правочину, який сторони мали на увазі. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що суд безпідставно не задовольнив його заяву про забезпечення доказів та не витребував з органів поліції з матеріалів кримінального провадження протоколи допиту ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтверджують укладання договору купівлі-продажу спірного автомобіля. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що суд першої інстанції не застосував заходи процесуального примусу до ОСОБА_7, ОСОБА_8, явка в суд яких була визнана обов»язковою; суд безпідставно допустив до участі у справі адвоката Гезердаву В.В., який представляв інтереси ОСОБА_7 на підставі передоручення. Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що письмова форма договору купівлі-продажу дотримана через письмовий удаваний правочин. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що недотримання письмової форми договору купівлі-продажу транспортного засобу не свідчить про недійсність такого правочину. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що усна домовленість про купівлю-продаж автомобіля повністю виконана у момент вчинення , а тому, з урахуванням приписів ст.. 206 ЦК України, він набув власності на транспортний засіб з моменту передачі йому майна. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_8 продав спірний автомобіль, а він провів оплату, що підтверджується матеріалами іншої цивільної справи, розгляд якої не завершений. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які підтвердили факт нотаріального посвідчення розписки про розрахунки за транспортний засіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що право власності на автомобіль FORD моделі TRANSIT, 1997 року випуску, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстроване за ОСОБА_7

12 лютого 2014 року ОСОБА_7 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_6 і ОСОБА_12 розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, укласти договір позички) на свій розсуд належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 14 листопада 2008 року, транспортним засобом марки FORD моделі TRANSIT, 1997 року випуску, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_1; вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 135.

Зазначена довіреність була скасована ОСОБА_7 згідно його заяви від 13 березня 2014 року до приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 232.

18 лютого 2015 року ОСОБА_7 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_8 або ОСОБА_13 розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, укласти договір позички) на свій розсуд належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 17 лютого 2015 року транспортним засобом марки FORD моделі TRANSIT, 1997 року випуску, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_1; вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 172.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Пушкарьової -Гезердава Н.О. від 23 вересня 2015 року, нею у січні-лютому договори, розписки, тощо, укладені між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не посвідчувались.

Згідно відповіді Варвинської районної державної нотаріальної контори № 959/01-16 від 03 листопада 2015 року відповідно до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій у період січня - березня 2014 року даних про посвідчення документів - розписки, виданої ОСОБА_10 ОСОБА_8, договору, тощо, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 немає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що сторони по справі не уклали письмовий договір купівлі-продажу автомобіля, як того вимагає чинне законодавство, а видача довіреності на володіння , користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладання договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що фактично був укладений не односторонній правочин у вигляді довіреності на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, а договір купівлі-продажу транспортного засобу, тобто видача довіреності є удаваним правочином і до відносин учасників удаваного правочину слід застосовувати правила правочину, який сторони мали на увазі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки лише видача довіреності на володіння , користування та розпорядження транспортним засобом не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не задовольнив його заяву про забезпечення доказів та не витребував з органів поліції матеріали кримінального провадження, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки ці документи не є належними доказами по даній цивільній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував заходи процесуального примусу до ОСОБА_7, ОСОБА_8, явка в суд яких була визнана обов»язковою; суд безпідставно допустив до участі у справі адвоката Гезердаву В.В., який представляв інтереси ОСОБА_7 на підставі передоручення, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки явка сторони в судове засідання є її правом, а допуск до участі у справі адвоката Гезердави В.В. проведений з дотриманням приписів законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що письмова форма договору купівлі-продажу дотримана через письмовий удаваний правочин, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи є довільним тлумаченням правових норм.

Доводи апелянта про те, що недотримання письмової форми договору купівлі-продажу транспортного засобу не свідчить про недійсність такого правочину не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки лише видача довіреності на володіння , користування та розпорядження транспортним засобом без укладання письмового договору купівлі-продажу транспортного засобу не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що усна домовленість про купівлю-продаж автомобіля повністю виконана у момент вчинення , а тому, з урахуванням приписів ст.. 206 ЦК України, він набув власності на транспортний засіб з моменту передачі йому майна, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу між фізичними особами, з урахуванням приписів ст. 208 ЦК України, мав бути укладений в письмовій формі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_8 продав спірний автомобіль, а він провів оплату, що підтверджується матеріалами іншої цивільної справи, розгляд якої не завершений, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, яким би були встановлені відповідні обставини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які підтвердили факт нотаріального посвідчення розписки про розрахунки за транспортний засіб, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки за даними нотаріальних органів договори, розписки, тощо, укладені між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не посвідчувались.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Талалаївського районного суду від 18 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: