Номер провадження: 22-ц/785/8295/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Громіка Р.Д.,

ОСОБА_2,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення виплат, належних працівникові при звільненні, та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,-

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідача виплати, належні працівникові при звільненні, та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні на загальну суму 99988,17 грн..

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.11.2015 року його звільнено з посади інженера відділення реалізації нафтопродуктів по Одеській області управління реалізації нафтопродуктів департаменту роздрібної реалізації нафтопродуктів та розвитку автозаправних комплексів ПАТ «Укрнафта» за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі наказу № 2452-ЗК.

Позивач зазначив, що ПАТ «УКРНАФТА» не здійснило виплату належних працівникові при звільненні виплат, а саме компенсацію за 20 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи з 02.02.2015 року по 25.11.2015 року, тому він вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача, відповідач здійснив повний розрахунок з останнім. Вимоги ОСОБА_3 про стягнення виплат, належних працівникові при звільненні, та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, та не спростовується сторонами, що відповідно до наказу № 198-ЗК від 02.02.2015 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу інженером відділення реалізації нафтопродуктів по Одеській області управління реалізації нафтопродуктів департаменту роздрібної реалізації нафтопродуктів та розвитку автозаправних комплексів ПАТ «Укрнафта» (а.с.6).

Згідно з витягом з наказу ПАТ «Укрнафта» за № 2452-зк від 20.11.2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади з 25 листопада 2015 року за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.7).

З витягу зі штатного розпису відділення нафтопродуктів по Одеській області управління реалізації нафтопродуктів апарату управління ПАТ «Укрнафта», який введено в дію з 01.01.2015 року вбачається, що посадовий оклад інженера (посада на якій працював ОСОБА_3Є.) становила 3280 грн. (а.с.45), а з 01.09.2015 року 3707 грн. (а.с.46).

Посилання апелянта на те, що його оклад значно вищий, оскільки при проходженні співбесіди, перед отриманням зазначеної посади, начальником відділення йому було озвучено зовсім інший посадовий оклад, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначене є лише припущенням позивача та спростовується матеріалами справи.

Як було зазначено представником відповідача у запереченнях до позовної заяви, ПАТ «Укрнафта» за досягнення високих показників у трудовій діяльності сплачувало позивачу додаткову заробітну плату у вигляді премій, що підтверджується копіями витягів з розпоряджень «Про заохочення працівників підприємства» (а.с.47-56).

Таким чином, отримання заробітної плати у більшому розміру пояснюється виплатою відповідачем премій.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Днем звільнення вважається останній день роботи. У цей день працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати: має бути видана заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані відпустки.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З виписки з особового рахунку працівника ОСОБА_3 вбачається, що за період з 01.02.2015 року по 30.11.2015 року, загальна сума нарахувань позивачу за листопад 2015 року становила 16646,76 грн. (а.с.44), з яких:

- 3177,43 грн. посадовий оклад за листопад 2015 року;

- 57,60 грн. індексація заробітної плати;

- 826,13 грн. премія;

- 12585,60 грн. компенсація за невикористану відпустку.

Таким чином, з урахуванням усіх податків та зборів ОСОБА_3 за листопад 2015 року отримав 13030,82 грн., включаючи компенсацію за 20 днів невикористаної відпустки.

З виписки по картковому рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» від 13.04.2016 року, що була надана позивачем до суду першої інстанції, вбачається, що на картку позивача 20.11.2015 року поступило 5836,54 грн. та 07.12.2015 року 7194,28 грн. (16-19), у тому числі й компенсація за невикористану відпустку у розмірі 12585,6 грн..

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача про несплату йому компенсації за невикористану відпустку не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, та навпаки надані сторонами докази свідчать про те, що при звільненні з позивачем був проведений повний розрахунок, у тому числі й компенсація за невикористану відпустку.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що усі зазначені обставини судом першої інстанції при ухвалені рішення були враховані, суд надав належну оцінку доказам та ухвалив законне, обґрунтоване рішення, яке скасуванню не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_2