Справа № 477/573/16-ц
Провадження № 2/477/478/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та інтересах своєї доньки ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 1/40 частку житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, розташованого в с.Память Комунарів по вул. Новоселів, 29, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла 14 січня 2015 року, також просить визнати за її неповнолітньою донькою ОСОБА_4 право власності на 2/40 частини вказаного майна.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті її чоловіка ОСОБА_6 залишилася спадщина, в тому числі у виді 1/10 частини вищевказаного житлового будинку.

На день смерті її чоловіка, із ним були зареєстровані його матір ОСОБА_2, дочка ОСОБА_4 Батько спадкодавця - ОСОБА_5 відмовився від своєї частки на користь онуки ОСОБА_4.

Посилаючись на неможливість оформлення своїх спадкових прав та спадкових прав своєї доньки ОСОБА_4 через відсутність правовстановлюючого документу на імя спадкодавця на вказане майно, а також не проведенням реєстрації його права власності у відповідному реєстрі, тобто наявності спору про право, вона просить про захист своїх спадкових прав та спадкових прав її неповнолітньої доньки судом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, пославшись на вищевикладене.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечував, пославшись на безпідставність визнання за ОСОБА_6 права власності щодо вищевказаного майна та наміром оскаржувати рішення суду від 09.08.2002 року за нововиявленими обставинами.

Відповідач М-Погорілівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області за підписом сільського голови звернулася до суду із заявою, в якій проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала та просила справу розглянути за відсутності їх представника.

Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що за даними копії свідоцтва про смерть І-ФП № 212862, ОСОБА_6 помер 14 січня 2015 року, про що виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 6 від 21.01.2015 року (а.с. 19).

Згідно копії свідоцтва про шлюб І-ФП № 086102, позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем з 26 листопада 2012 року (а.с. 18).

Відповідно до копії свідоцтва про народження І-ФП № 202932, 1 квітня 2014 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_4 (а.с. 16).

Згідно даних М-Погорілівської сільської ради, на час смерті ОСОБА_6 із ним, з кола спадкоємців першої черги, були зареєстровані мати ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4 (а.с. 20).

За даними спадкової справи, заведеної Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, після смерті ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина - позивач ОСОБА_1 (а.с. 34-48).

Батько спадкодавця ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовився на користь доньки спадкодавця ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до положень, визначених п. 3.3 ОСОБА_3 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с. 43 зворотній бік).

Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом письмового розяснення нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 18.11.2015 року № 1205/02-14, згідно якого позивачці ОСОБА_1 було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вищевказаного майна. Як зазначено у розясненні, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів та враховуючи ненадання оригіналу правовстановлюючого документу, повідомлено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в судовому порядку (а.с. 28, 48).

Відповідно до п.4.12 ОСОБА_3 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно п. 4.15 вказаного Порядку - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18 Порядку - Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно рішення Жовтневого району Миколаївської області від 09 серпня 2002 року, що набрало законної сили 09.09.2002 року, за ОСОБА_2 визнано право власності на 5/10 частин вказаного житлового будинку, за ОСОБА_6 на 1/ 10 частину вказаного будинку (а.с. 26-27).

Право власності на вказане майно зареєстровано за ОСОБА_5 на 4/10 частин відповідно до свідоцтва про право приватної власності, за ОСОБА_2 на 5/10 частин та ОСОБА_6 на 1/10 частину на підставі вищевказаного рішення суду (а.с. 15) .

В той же час, за даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_6 щодо належної йому частки у вказаному майні відсутні (а.с. 51).

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування" від 27.09.2012 року N 10-1387/0/4-12, в яких зазначено, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Враховуючи наведене, а також з урахуванням загальних положень дії Закону у часі (ст. 58 Конституції України), зі зміною законодавчих норм, право власності спадкодавця ОСОБА_6 на належну йому частку в спірному нерухомому майні не припинилася.

В той же час, можливість позивачки оформлення її спадкових прав та спадкових прав її неповнолітньої доньки в нотаріальному порядку вичерпана, адже вона позбавлена можливості надати всі необхідні документи, а саме: дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси після смерті спадкодавця ОСОБА_6, що відповідно до вимог ст.ст.1261 Цивільного кодексу, позивач ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України їх право на спадщину гарантовано державою, однак вичерпано можливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку з підстав, про які зазначено вище, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право позивачів підлягає захисту судом, шляхом визнання за ними права власності на відповідну частку вказаного спадкового майна з урахуванням прав іншого спадкоємця (ОСОБА_2Г.), що прийняла спадщину, та ОСОБА_5, який від прийняття спадщини відмовився на користь онуки ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/40 (одну сорокову) частину житлового будинку № 29 по вул. Новоселів в с. Пам'ять Комунарів Жовтневого району Миколаївської області з відповідною частиною господарських будов та споруд, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, померлого 14 січня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 2/40 (дві сорокових) частини житлового будинку № 29 по вул. Новоселів в с. Пам'ять Комунарів Жовтневого району Миколаївської області з відповідною частиною господарських будов та споруд, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, померлого 14 січня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 17 травня 2016 року.

Суддя Л.М Семенова