Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 313/1799/15 Головуючий у 1 інстанції: Калабухова О.А.
Провадження № 22-ц/778/3827/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кримської О.М., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов обґрунтовувала тим, що 26.02.2015р. померла її рідна бабуся ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом на земельну ділянку площею 10,25 га, розташовану на території Веселівської селищної ради. Згідно складеного 18.01.2012 року заповіту все належне їй на день смерті майно ОСОБА_7 заповідала в рівних частинах своїм дітям: сину ОСОБА_8 та дочкам ОСОБА_5 і ОСОБА_4 До часу смерті ОСОБА_7 її син ОСОБА_8 помер 16.12.2014р., а відповідачі в шестимісячний строк подали до Веселівської державної нотаріальної контори у Запорізькій області заяви про прийняття спадщини, зазначивши що спадкоємців, окрім них, не мається. За їх заявами відкрита спадкова справа після померлої 26.02.2015 року ОСОБА_7.

Вона є дочкою померлого ОСОБА_8, а тому має успадкувати ту частку у спадщині, яка належить йому за заповітом після смерті ОСОБА_7 Але постановою нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оформленні спадщини через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому вона в позові просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на поважні причини його попуску, якими вважала збіг тяжких сімейних обставин: смерть батька, смерть бабусі через два місяці після цього, хвороба її матері, важкий матеріальний стан, виїзд на роботу до іншої країни. Крім того, посилалась на свою юридичну необізнаність з порядком прийняття спадщини.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 31 травня 2016 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з чисельними порушеннями судом норм процесуального права та безпідставним неприйняттям судом доказів, наданих на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що позивачем не доведено поважності причин пропущення строку для звернення з заявою про прийняття спадщини.

З такими висновками суду повністю погоджується колегія, оскільки вони відповідають наявним матеріалам справи та вимогам норм матеріального права, на підставі яких суд вирішив спірні правовідносини.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За положеннями ч. 1 статті 1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини ( спадкування за правом представлення).

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Отже суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Судом в ході розгляду справи на підставі свідоцтв про народження, свідоцтва про шлюб встановлено, що позивач ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1) є дочкою ОСОБА_8 та онукою ОСОБА_7 ( а.с. 5-9).

16 грудня 2014р. помер батько позивача ОСОБА_8 ( а.с. 10), а 26 лютого 2015р. померла ОСОБА_7, яка є його матір»ю та бабусею позивача ОСОБА_2 ( а.с. 30).

Спадкоємці ОСОБА_8 мали подати до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини до 16 червня 2015р., а спадкоємці ОСОБА_7 до 26 серпня 2015р.

Згідно спадкової справи № 11/2015, яка відкрита після смерті ОСОБА_8, спадщину за законом прийняла його дружина ОСОБА_9, а позивач ОСОБА_2 від спадщини відмовилась ( а.с. 153, 155, 168).

Зі спадкової справи № 130/2015, яка відкрита 04.08.2015р., вбачається, що заяви про прийняття спадщини подали своєчасно спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с. 29, 37).

ОСОБА_7 залишила заповіт, складний 18.01.2012р., за яким належну їй земельну ділянку площею 10,25 га, розташовану на території Веселівської селищної ради, заповіла дітям: ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках ( а.с. 32).

Також зі спадкової справи № 130/2015 видно, що ОСОБА_2 надіслала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 лише 12.01.2016р., тобто через п»ять місяців після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, у зв»язку з чим постановою нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори від 14.01.2016р. їй було відмовлено у вчинення нотаріальної дії оформленні спадщини ( а.с. 60).

Позивач посилалась на те, що в силу важкого матеріального становища вимушена була виїхати на заробітки в іншу країну. Проте з наданої нею міграційної картки вбачається, що такий виїзд вона здійснила тільки в жовтні 2015р., тобто вже після спливу шестимісячного строку, передбаченого для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори ( а.с. 20), а протягом всього шестимісячного строку позивач мешкала смт. Веселе, тобто за місцем знаходження нотаріальної контори, у яку слід було подати заяву про прийняття спадщини.

Крім того, не підтверджується й дуже важкий матеріальний стан позивача ОСОБА_2, яка протягом січня-квітня 2015р., як вказує довідка про її доходи, мала середньомісячний дохід у сумі біля 7000 грн. ( а.с. 140), що є значно вищим за середній заробіток по Запорізькій області у цей період. В цей же час, нею надається довідка, що за ритуальні послуги на поховання батька вона витратила 3 325 грн. ( а.с. 132), тобто лише половину свого щомісячного доходу.

Також ОСОБА_2 вказувала, що в цей період на тяжку хворобу захворіла її матір ОСОБА_9, і тому вона всі зусилля спрямувала на її лікування, що перешкодило їй своєчасно звернутись до нотаріальної контори з приводу спадщини після смерті бабусі.

Але на підтвердження цих обставин позивачем було надано лише єдиний запис у медичній картці матері від 17 липня 2015р., згідно з яким у матері було загострення хронічного холециститу, у зв»язку з чим їй були прописані ліки для амбулаторного лікування ( а.с. 22). Всі решта записів про відвідування лікарів в медичній картці матері позивача датовані вже після спливу шестимісячного строку, який закінчився 26.08.2015р.

До того ж, з наданих медичних документів слідує, що матір щорічно проходить амбулаторне лікування з приводу наявних у неї захворювань: хронічний гастрит, хронічний коліт, хронічний гепатохолецистит, дисциркуляторна енцефалопатія ( а.с. 56).

Вказані захворювання не перешкоджали матері позивача - ОСОБА_9 з»явитись до Веселівської нотаріальної контори 01.07.2015р. для подання особистої заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину та для отримання самого свідоцтва ( а.с. 174-зворот, 178). Отже, річ не йде про тривале тяжке захворювання, яке передбачає цілодобовий догляд за хворою, а тому немає підстав вважати це перешкодою для позивача щодо подання заяви до нотконтори своєчасно.

Крім того, зі спадкової справи ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_2 приходила до Веселівської нотаріальної контори 19.03.2015р., щоб подати заяву про відмову від спадщини після смерті батька, тому їй нічого не перешкоджало одночасно тут же подати заяву про прийняття спадщини після смерті бабці ОСОБА_7 ( а.с. 168).

Отже, проаналізованою сукупністю доказів спростовуються доводи позивача ОСОБА_2 про те, що були наявні поважні причини для пропуску нею строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_7

Таким чином, будучи обізнаною про смерть спадкодавця, позивач не надала належних доказів наявності поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня її відкриття.

Зважаючи на вказане, колегія знаходить доводи апеляційної скарги про безпідставність висновків суду щодо відсутності перешкод у позивача своєчасно подати відповідну заяву до нотаріальної контори, неспроможними.

Решта доводів апеляційної скарги зводиться до того, що судом були порушені норми процесуального права щодо своєчасного виготовлення повного тексту рішення, його приєднання до матеріалів справи та видачу позивачеві і її представнику, що, на думку представника позивача - ОСОБА_3, може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Проте ці ствердження також є хибними, оскільки за положеннями ч. 3 статті 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду лише у випадку, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги позивача про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового рішення про задоволення позову, колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 31 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: