У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Васильченко О. В., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату вартості спожитої електроенергії,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду міста Києва надійшла вищевказана заява.

Вивчивши подані матеріали, вважаю за необхідне відмовити ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 р. № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, заявник пропустив строк позовної давності, адже заборгованість за спожиту електроенергію нараховується з 2005р. Відтак, строк позовної давності у 3 роки заявником пропущено.

Таким чином, із заяви про видачу судового наказу вбачається пропуск строку позовної давності, що є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин, прихожу до висновку, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 100, 101, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У прийнятті заяви публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату вартості спожитої електроенергії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяО. В. Васильченко