Справа № 487/5539/16-ц
Провадження № 2/487/2690/16
23.12.2016 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,
при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Заводський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Миколаївській області, про зняття заборони відчуження на нерухоме майно, -
Представник позивача підтримала позовну заяву та наполягала на її задоволенні, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду предявленого позову були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідачі не зявилися до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивачка про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Заводського ВДВС міста ОСОБА_4 ГТУЮ у Миколаївській області, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду предявленого позову був повідомлений належним чином.
Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник, згідно ст. 391 ЦК України, майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку 1а (один а) по вулиці 8 Березня у Великій Коренисі міста Миколаєві, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №57248467 від 13.04.2016 року (далі інформаційна довідка). За даними інформаційної довідки, право власності за позивачем зареєстровано на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеного 13.04.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, та свідоцтва про право власності №24959109 від 30.07.2014 року, виданого Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції
З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає можливим зняту архівну заборону на належний позивачу обєкт нерухомості, наявність якої порушує права позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 551 гривень 20 копійок у рівних частках з кожного.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 3, 6, 15, 16, 316, 317, 319, 386, 391 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Зняти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: будинку 1а (один а) по вулиці 8 Березня у Великій Коренисі міста Миколаєві, який належить ОСОБА_1, внесену на підставі постанови державного виконавця ДВС Заводського району міста Миколаєва ОСОБА_5 б/н від 03.03.2002 року, зареєстровану 18.10.2006 року Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №3905395 щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, та припинити відповідне обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА