Справа № 188/213/16-ц
Провадження № 2/188/217/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій В.С.

з участю представників -

- позивачів ОСОБА_1

- відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( позивач - 1 ) , ОСОБА_4 ( позивач-2 ) до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок адміністративного правопорушення ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача та зазначають , що 16.11.2013 р. відповідач , керуючи мотоциклом ІЖ-Юпітер без реєстраційних номерних знаків , виїждаючи з другорядної ( грунтової дороги ) на головну дорогу автодороги М-04 " Знаменівка - Луганськ - Ізварино " на 340 км. с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області , не надав перевагу у русі позивачу - 1 ОСОБА_3 автомобіля ВАЗ-2121 АЕ 8913 , який рухався по головній дорозі у напрямку м. Павлограда Дніпропетровської області , чим змусив його від різкої зміни напрямку руху застосувати різке гальмування , що призвело до ДТП. Мотоцикл відповідача не був застрахований страховою компанією.

ОСОБА_3М.з незалежних від себе об?єктивних причин не впорався з керуванням автомобіля, з?їхав у кювет та двічі перекинувся. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 та його дружина пасажир ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Вина відповідача ОСОБА_5 підтверджується постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 188/162/14-п від 05.02.2014 року. Останній визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнення.

Постанова набрала чинності.

Петропавлівський РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області порушив кримінальну справу за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 300001276 від 16.11.2013 року.

ОСОБА_1 винесена постанова про закриття кримінального провадження від 08.01.2014 року з причини відсутності в діях водія ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України на підставі ч.1 п.2 ст. 284 КПК України.

Потерпілий (позивач) ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, забійну рану скроневої ділянки ліворуч, забій відділу хребта, гематому на шкіряних покровах, тулубу по задній поверхні, численні садна на шкіряних покровах тулубу. Вказані тілесні ушкодження по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 була спричинена моральна шкода у зв?язку з ушкодженням здоров?я, яка складається з того , що йому були спричинені тілесні ушкодження, він відчував та відчуває гострі ниючі болі у тілі, у нього був порушений звичайний уклад життя, він майже рік ходив на милицях, не міг вести повноцінне життя, до якого звик. До теперішнього часу внаслідок травм він шкутильгає, припадає на праву ногу, фізично не в змозі користуватися взуттям зі шнурками.

Моральну шкоду він оцінює в 50 000 грн.На стаціонарному лікуванні він перебував 21 день , потім лікувався амбулаторно 6 місяців, частково одужав.

Потерпіла ОСОБА_4А.(позивач- 2)отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м?якої тканини тім?яно-скроневої ділянки праворуч, гематоми шкіряних покровів чола , обох вік очей, садна шкіряних покровів чола , забій м?яких тканин грудної клітки. Вказані тілесні ушкодження по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 була спричинена моральна шкода у зв?язку з ушкодженням здоров?я, яка складається з того , що їй були спричинені тілесні ушкодження, вона відчувала гострі, ниючі болі у тілі на протязі тривалого часу, у неї був порушений звичайний уклад життя, вона тривалий час не могла працювати в школі вчителем, не могла вести повноцінне життя, до якого звикла.

Моральну шкоду оцінює в 50 000 грн..

Позивачам також спричинена матеріальна шкода, якам полягає у вартості лікарських препаратів, медичних препаратів, придбаних ними для відновлення свого здоров?я, які становлять згідно квитанцій та фінансових чеків 4010,60 грн.

Позивачі просять суд :

1. Стягнути на користь позивача -1 з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 2005.30 грн. , моральну шкоду в розмірі 50 000.00 грн.

2. Стягнути на користь позивача - 2 з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 2005.30 грн. , моральну шкоду в розмірі 50 000.00 грн.

3 . Стягнути на користь позивачів з відповідача судові витрати , пов"язані зі справою .

В судовому засіданні позивач - 1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі , дав пояснення щодо фактичних обставин справи і дані обставини є аналогічними до вищезазначеного.

На підтвердження своїх вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди доповнив , що розмір даної допомоги він підтверджує наданими до позовної заяви копіями чеків з аптек . Адже , на лікування він та його дружина купували ліки та інші медичні препарати за спільні сімейні кошти. Вони не приділяли уваги тій обставині - кому належить той чи інший аптечний чек ? Адже їхньою першочерговою задачею було - вилікуватися та зберегти життя та здоров"я . Оригінали цих чеків у них з дружиною не збереглися з невідомих йому обставин .

На підтвердження своїх вимог щодо моральної шкоди також доповнив , що в день ДТП вони з дружиною мали їхати в м. Павлоград до лікарні на операцію. Йому повинні були робити операцію на тазобедренному суставі правої ноги. Операцію необхідно було робити терміново . Однак , в результаті ДТП та довготривалого лікування після даної ДТП він змушений був відкласти проведення даної операції . Несвоєчасне її проведення могло потягти негативні наслідки і він міг би стати інвалідом. Дана обставина та наслідки ДТП спричинили йому великі моральні страждання , були порушенні його звичні життєві зв"язки і на відновлення даних зв"язків йому необхідно прикласти великі зусилля .

Крім того , позивач- 1 зазначив , що його дружина , яка також постраждала в результаті ДТП довготривалий час не мала можливості ходити на роботу до шкоди , де вона працює вчителем. Крім інших тілесних ушкоджень , вона отримала тілесні ушкодження на обличчі . А тому , з такими тілесними ушкодження появлятися перед учнями їй , як вчительці , було неможливо з естетичної та моральної точки зору . Вона також дуже тяжко пережила дану ДТП , перенесла сильний стрес та страждання. Вони , як чоловік та дружина , змушені були підтримувати одне одного , щоб перемогти фізичні муки та моральні страждання.

Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивачів також вважає , що позов його довірителів є законним та обгрунтованим . Надані докази є належними та достатніми для задоволення позову у повному обсязі . Просить суд позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав . Пояснив , що дійсно його визнано винуватим у вчинення ДТП , в результаті якої постраждали позивачі. Однак , він вважає , що позивачі не надали суду достатніх доказів на підтвердження розміру матеріальної та моральної шкоди. З приводу матеріальної шкоди відповідач зазначає , що надані копії аптечних чеків не можуть бути такими доказами. Адже , копії чеків неможливо чітко прочитати , встановити дату їхнього придбання та встановити належність кожного чека до факту придбання їх позивачами .

Також відповідач вважає , що позивачі не надали суду достатніх доказів щодо отримання моральної шкоди.

Просить суд в позові відмовити.

Вислухавши сторони , вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню .

Суд встановлено , що постановою заступника начальника СВ Петропавлівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 08.01.2014 р. кримінальне провадження по факту ДТП , яке мало місце 16.11.2013 р. близько 07.50 год. в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області було закрито . Підставою для прийняття такого рішення було те , що потерпілі ОСОБА_3М . та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження легкого ступеня . А саме :

- потерпілий ОСОБА_3 отримав ушкодження у виді - ЗЧМТ , струс головного можку , забійну рану скроневої ділянки ліворуч , забій відділу хребта , гематому на шкіряних покровах тулубу на задній поверхні , численні садна на шкіряних покровах тулубу .

- потерпіла ОСОБА_4 отримала ушкодження у вигляді забою м"яких тканин тім"яно-скроневої ділянок праворуч , гематоми шкіряних покровів чола , обох вік обох очей , садна шкіряних покровів чола , забій м"яких тканин грудної клітини.

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05.02.2014 р. ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Дана постанова набрала законної сили .

В матеріалах позовної заяви є виписка із медичної картки амбулаторного ( стаціонарного ) хворого кожного з позивачів , з зазначенням отриманих тілесних ушкоджень та діагнозом .

Згідно листа непрацездатності , серії АГМ № 960470 вбачається , що позивач -2 перебувала на лікарняному з 16.11.2013 р. по 06.12.2013 р.

Факт ДТП , отримання позивачами тілесних ушкоджень в результаті даного ДТП , факт перебування позивачів на стаціонарному та амбулаторному лікування не оспорюється та визнається сторонами .

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На думку суду вищезазначені постанова по кримінальному провадженню та постанова по адміністративній справі , якими встановлено час, місце скоєння адміністративного правопорушення та особу, яка його скоїла для суду при вирішенні цієї справи є обовязковою.

Таким чином , з урахуванням вищезазначених доказів , вина відповідача у скоєнні ДТП та у спричиненні позивачам тілесних ушкоджень є доказаною.

Вирішуючи питання про вимоги позивачів про відшкодування матеріальної шкоди , суд вважає , що дана вимога не підлягає задоволенню. Суд дійшов до даного висновку в силу наступного.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Мається на увазі, що протиправна дія або бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, наслідком протиправної поведінки заподіювача.

В обґрунтування витрат на своє лікування позивачами були надані копії чеків з аптек на придбання ліків .

Однак , зазначені чеки суд не може визнати доказами, які б підтверджували заявлені позивачами витрати на придбання ліків .

Із наданих копій чеків нечітко зазначені реквізити кожного документа ( дата придбання , номер , назва та адреса аптеки тощо ) , неможливо визначити найменування ліків , які були прописані позивачам лікарями , які проводили їхнє лікування . Також у деяких чеках зазначено найменування предметів, які не мають відношення до лікування кожного потерпілого.

В зв"язку із чим судом не враховуються зазначені копії чеків як належні та достатні докази на підтвердження позовних вимог позивачів про відшкодування матеріальної шкоди .

Згідно зі ст.ст. 11 , 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов"язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК ).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже , по вищезазначеним підставам суд вважає , що позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов висновку про часткове задоволення даної вимоги позивачів .

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди .

Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно розяснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує моральні страждання кожного позивача, внаслідок скоєного відносно них адміністративного правопорушення .

Позивач-1 пережив не тільки фізичну біль від отриманих тілесних ушкоджень , а певний психологічний стрес ,душевний дискомфорт і йому необхідно було прикласти певні зусилля для відновлення своїх життєвих зв"язків та стосунків з оточуючими та рідними . При цьому суд бере до уваги і ту обставину , що позивач-1 на дань вчинення ДТП мав проблеми із здоров"яв , потребував невідкладної медичної операції. Своєчасно провести її позивачу не вдалося в силу вищезазначених обставин . Зволікання з даною операцією могло потягти негативні наслідки в частині інвалідності та якості життя.

Аналогічної думки суд дійшов і відносно позивача- 2. Крім того , дана особа не змогла довгий час виходити на роботу в силу отриманих тілесних ушкоджень на обличчі. Суд погоджується з думкою її представника , що сам факт перебування на стаціонарному лікуванні у медичній установі порушує звичний уклад життя потерпілого та покладає на нього робити певні зусилля на відновлення своїх життєвих зв"язків .

Разом з тим , суд при визначенні розміру суми у відшкодування моральної шкоди враховує принципи розумності, виваженості і справедливості. Остання обставина вимагає зменшити розмір моральної шкоди , яка підлягає стягненню з відповідача на користь кожного позивача з 50000 грн. до 5000 грн., оскільки саме ця сума відповідає всім обставинам справи, а також вищезазначеним принципам .

Також суд дійшов висновку про необхідність часткового стягнення з відповідача на користь позивачів судових витрат при оплаті судового збору .

На підставі викладеного , керуючись ст. 4, 57, 88 , 212-214, 218 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок адміністративного правопорушення - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 :

- 5000 ( п"ять тисяч ) грн. моральної шкоди ;

- 750 ( сімсот п"ятьдесят ) грн. , що є судовими витратами .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 :

- 5000 ( п"ять тисяч ) грн. моральної школи ;

- 750 ( сімсот п"ятьдесят ) грн. , що є судовими витратами .

В задоволенні інших вимог відмовити .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текс рішення виготовлено 18.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_6