У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Чонка Д.М.

розглянувшив судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015року ОСОБА_2звернувся до суду з позовом доОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ним - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір оренди майна з правом викупу від 01 вересня 2014 року, у відповідності до умов якого він (орендодавець) передав відповідачу (орендар) у строкове платне користування майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», з наступним переходом права власності на це майно від орендодавця до орендаря.

Відповідно до даного договору загальна вартість майна становить 221000 грн., що в еквіваленті становить 17000 доларів США, курс долара на момент підписання договору становить 13 грн. за 1 долар США, та орендар зобов'язується своєчасно сплачувати орендну плату в розмірі не менше 3900 грн., що в еквіваленті становить 300 доларів США по курсу НБУ на момент розрахунку щомісячно, що здійснюється шляхом передачі грошових коштів та оформленням розписки про їх отримання. Згідно акту прийому передачі від 01.09.2014 р. відповідач отримав майно за договором та здійснював щомісячні платежі згідно договору до липня 2015 року.

Впродовж останніх шести місяців відповідач ухиляється від сплати орендної плати, а також не розраховується за майно, яке фактично привласнив та використовує на власний розсуд. Він неодноразово нагадував відповідачу про необхідність сплати боргу, на що останній жодним чином не відреагував. До сьогоднішнього часу відповідачухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання.

На підставі уточнених позовних вимог згідно відповідної заяви від 19 січня 2016 року, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму боргу з договором оренди майна з правом викупу від 01 вересня 2014 року, яка становить 50400 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Ужгородськогоміськрайонного суду від 11 лютого 2016 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50400 (п'ятдесят тисяч чотириста) гривень боргу за договором оренди майна з правом викупу від 01 вересня 2014 року та 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи,01 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір оренди майна з правом викупу, згідно пункту 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, позивач (орендодавець) зобов'язується передати відповідачу (орендареві) у строкове платне користування майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право власності, що визначене у цьому договорі (надалі іменується «майно»), з наступним переходом права власності на майно від орендодавця до орендаря, а орендар зобов'язується прийняти майно у строкове платне користування, а згодом і у власність, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування майна: тераса та терасні меблі, меблі, бар-стійка, холодильник, кондитерська вітрина, телевізор, кондиціонер, теплова завіса, стільці, столи, дивани. Загальна вартість майна становить 221000 грн., що в еквіваленті становить 17000 доларів США. Курс долара на момент підписання договору становить 13 грн. за 1 долар США.

Згідно з пунктом 3.1 договору майно повинно бути передане орендодавцем та прийняте орендарем протягом робочих днів з моменту набрання чинності цим договором, що оформлюється сторонами актом прийому-передачі.

В пунктах 7.1, 7.2 договору сторони встановили, що майно, що орендується, переходить у власність орендаря, за умови сплати його повної вартості. Перехід права власності на майно від орендодавця до орендаря оформлюється шляхом складання сторонами заяви про повний розрахунок та відповідного акту.

Пунктами 9.1, 9.2 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору та закінчується оформленням розписки про повний розрахунок.

На виконання вимог пункту 3.1 договору сторони 01 вересня 2014 року склали акт прийому-передачі в оренду обладнання, згідно якого орендодавець передав в оренду, а орендар прийняв обладнання-аксесуари (майно), що визначене в пункті 1.2 цього договору.

Пунктом 4.1 договору визначено, що орендар зобов'язується своєчасно сплачувати орендну плату в розмірі не менше 3900 грн., що в еквіваленті становить 300 доларів США по курсу НБУ на момент розрахунку щомісячно, що здійснюється шляхом передачі грошових коштів та оформленням розписки про їх отримання. Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 орендна плата сплачується не пізніше 15 числа кожного місяця. Розмір орендної плати не може переглядатися сторонами.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності ст.ст. 610-612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1 та 5 статті 762 цього Кодексу передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З наданих письмових розписок ОСОБА_2 вбачається, що на виконання умов договору оренди відповідачем ОСОБА_1 було сплачено відповідні суми грошових коштів, що не заперечується сторонами, а саме: згідно розписки від 26 вересня 2014 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4200 грн., що у еквіваленті дорівнює 300 доларам США по курсу 14 грн. за 1 долар США; згідно розписки від 29 жовтня 2014 року, 29 листопада 2014 року - 600 доларів США; згідно розписки від 18 лютого 2015 року - 600 доларів США за грудень 2014 року та січень 2015 року; згідно розписки від 20 березня 2015 року - 300 доларів США з лютий 2015 року; згідно розписки від 20 квітня 2015 року - 300 доларів США за березень 2015 року; згідно розписки від 03 липня 2015 року - 300 доларів США за квітень 2015 року; згідно розписки від 20 липня 2015 року - 300 доларів США за травень 2015 року; згідно розписки від 20 вересня 2015 року - 300 доларів США за червень 2015 року.

У зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань по сплаті орендних платежів за найм майна з липня 2015 року по даний час у нього утворилася заборгованість.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором за період з липня 2015 року по січень 2016 року (сім місяців) в розмірі 50400 грн., що є еквівалентом 300 доларів США за кожний місяць станом на 18 січня 2016 року (1 долар США = 24 грн.), тобто 300 доларів США х 24 грн. = 7200 грн., 7200 грн. х 7 місяців = 50400 грн.

Суд першої інстанції повно й всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про те, щовідповідач порушив умови договору та не сплатив орендну плату у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з липня 2015 року по січень 2016 року у розмірі 50400 грн..

Відповідно до ч. 4 ст.213 ЦК України, якщо немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Сукупність же наведених обставин свідчить про те, що сторони обумовили розмір орендної плати саме в 300 доларів США на місяць.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області , -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді