У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про розірвання шлюбу, визнання права власності, визнання частково недійсним рішень органів місцевого самоврядування, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виділ частки в натурі, визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, правовстановлюючих документів,за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року та касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 листопада 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області про розірвання шлюбу, визнання права власності, визнання частково недійсним рішень органів місцевого самоврядування. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач ОСОБА_6 просила суд визнати недійсним рішення виконкому Нерубайської сільської ради народних депутатів від 30 жовтня 1997 року № 115 в частині передачі 1/2 частини ОСОБА_7 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1398 га, розташованої на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області; визнати частково недійсним державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданий 01 грудня 1997 року на підставі рішення виконкому Нерубайської сільської ради народних депутатів від 30 жовтня 1997 року № 115; скасувати рішення виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 25 грудня 2001 року № 189 в частині передачі у приватну власність 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7; визнати частково недійсним свідоцтво НОМЕР_2 про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7, яке зареєстроване в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» № 792 в книзі 102-ж-192; визнати за нею в об'єкті права спільної сумісної власності подружжя право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, який розташований по АДРЕСА_1 та складається з: одного будинку, сараю, літньої кухні, літнього душу, вбиральні, цистерни для води, огорожі, житловий будинок складається з веранди 1-1, площею 11,90 кв.м, коридору 1-2, площею 19,60 кв.м, житлової кімнати 1-3, площею 20,40 кв.м, гардеробної 1-4, площею 3,80 кв.м; холу 1-5, площею 42,40 кв.м, гаражу 1-6, площею 20,40 кв.м, туалету 1-7, площею 1,70 кв.м, котельні 1-8, площею 2,90 кв.м, ванни 1-9, площею 4,90 кв.м., кухні 1-10, площею 16,40 кв.м, льоху 1-11, площею 16,40 кв.м, кладовки 1-12, площею 9,00 кв.м, коридору 1-13, площею 9,70 кв.м, вбудованої шафи 1-14, площею 2,30 кв.м, коридору 1-15, площею 34,70 кв.м, загальною площею 238,90 кв.м, житловою площею 42,80 кв.м; визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1398 га, яка розташована по АДРЕСА_1, а також розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12 березня 1994 року в Нерубайській сільській раді Біляївського району Одеської області, актовий запис № 14.

У грудні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6 про виділ частки в натурі, визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, правовстановлюючих документів та просиввиділити йому в натурі 1/2 частини житлового будинку та надвірних споруд, розташованих по АДРЕСА_1 без урахування самовільно побудованих будівель і споруд; визнати незаконним, нечинним та скасувати рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 31 серпня 2006 року № 365, яким узаконено за ним згідно технічного паспорту на житловий будинок від 14 вересня 2006 року добудову надвірних споруд (сарай, літня кухня, літній душ, вбиральня, цистерна для води, огорожа), розташованих по АДРЕСА_1; визнати незаконним, нечинним та скасувати свідоцтво НОМЕР_2 про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, виданого 12 січня 2002 року виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області на підставі рішення від 25 грудня 2001 року № 189; визнати незаконним, нечинним та скасувати виданий виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 26 вересня 2006 року дублікат вказаного свідоцтва про право власності; визнати незаконним, нечинним та скасувати рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 189 від 25 грудня 2001 року; скасувати реєстрацію житлового будинку в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» у книзі № 102-ж-192, номер запису 792 та в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 16198153.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково. Позовну заяву ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, визнання права власності, визнання частково недійсними рішень органів місцевого самоврядування задоволено частково. Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, зареєстрований 12 березня 1994 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 14 розірвано. В іншій частині позовну заяву ОСОБА_6 залишено без задоволення. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 про виділ частки в натурі, визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, правовстановлюючих документів задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 189 від 25 грудня 2001 року, на підставі якого видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7 Визнано незаконним і скасовано свідоцтво про право власності НОМЕР_2 на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, видане виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 12 січня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 189 від 25 грудня 2001 року, а також дублікат свідоцтва, виданий виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 26 вересня 2006 року. Визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 31 серпня 2006 року № 365, згідно якого за ОСОБА_7 узаконено добудову надвірних споруд сараю, літньої кухні, літнього душу, вбиральні, цистерни для води, огорожі, які побудовані за адресою: АДРЕСА_1. Скасовано реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, зареєстрований за ОСОБА_7 Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об»єктів нерухомості» у Книзі за № 102-ж-192, номер запису 792 та у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 16198153. В іншій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності, визнання частково недійсними рішень органу місцевого самоврядування, правовстановлюючих документів та в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_7 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та правовстановлюючих документів скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_6 про визнання права власності, визнання частково недійсними рішень органів місцевого самоврядування та правовстановлюючих документів задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право приватної власності на: 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 і складається в цілому з: літера «А» - житловий будинок, загальною площею - 178,30 кв.м, житловою площею - 49,80 кв.м; літера «Б» - сарай; літера «В» - літня кухня; літера «Г» - літній душ; літера «Д» - вбиральня; І - цистерна, 1-4 - огорожа; 1/2 частину земельної ділянки, яка знаходиться за згаданою адресою, площею - 0,1398 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення виконкому Нерубайської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області № 115 від 30 жовтня 1997 року в частині передачі ОСОБА_7 1/2 частини земельної ділянки, скасування рішення виконкому Нерубайської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області від 25 грудня 2001 року № 189 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_7 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, визнання частково недійсним державного акту на право приватної власності на землю, визнання частково недійсним свідоцтва НОМЕР_2 про право власності на житловий будинок відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та правовстановлюючих документів відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині, що не стосується розірвання шлюбу скасувати, та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_7, що не стосуються розірвання шлюбу, в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок, про поділ якого ставить питання позивач за первісним позовом ОСОБА_6 є самочинно збудованим, а отже визнанню незаконними і скасуванню підлягають свідоцтво про право власності та його дублікат, а також рішення органів місцевого самоврядування, на підставі яких було видано свідоцтво.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності, визнання частково недійсними рішень органу місцевого самоврядування, правовстановлюючих документів та в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_7 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та правовстановлюючих документів, апеляційний суд виходив з того, що спірний будинок входить до спільного майна подружжя і підлягає поділу відповідно до рівності часток кожного з подружжя. Здійснюючи поділ спірної земельної ділянки, апеляційний суд виходив з того, що на вказаній земельній ділянці розташований будинок, який входить до складу спільного майна подружжя та який підлягає поділу. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_7, апеляційний суд зауважив, що у результаті будівництва житлового будинку в 1994 році, проведення в подальшому його реконструкції, 1/2 частина подарованого житлового будинку змінила своє цільове призначення, стала використовуватися як літня кухня у складі одного цілого домоволодіння.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду повністю не можна з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку, укладеного 29 червня 1992 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, останній отримав у дар 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 9, т. 2, а.с. 46, т. 3).

З 12 березня 1994 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 14 (а.с. 4, т. 1).

Рішенням виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 30 жовтня 1997 року № 115 надано додатково земельну ділянку, площею 0,0398 га ОСОБА_7 і передано йому у приватну власність, безоплатно, земельну ділянку, площею - 0,1398 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд в АДРЕСА_1 (а. с. 23, т. 3).

Відповідно до державного акта про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 01 грудня 1997 року ОСОБА_7 належить земельна ділянка, площею 0,1398 га, яка розташована АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с. 40, т. 1).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 25 грудня 2001 року № 189 «Про видачу свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна» (а.с. 15, т. 3) було розглянуто заяви громадян, у тому числі ОСОБА_7, АДРЕСА_1, які просять видати свідоцтво право власності на будинки, які були збудовані у післявоєнні роки без правовстановлюючих документів, а значаться записаними у погосподарських книгах сільської ради.

12 січня 2002 року ОСОБА_7 було видано свідоцтво НОМЕР_2 про право власності на житловий будинок, розміщений у АДРЕСА_1 (а.с. 85, т. 1). Зі змісту свідоцтва вбачається, що житловий будинок складається з одного будинку, сараю, літньої кухні, літнього душу, вбиральні, цистерни для води, огорожі. 26 вересня 2006 року ОСОБА_7 було видано дублікат цього свідоцтва.

Рішенням виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 31 серпня 2006 року № 365 було узаконено за ОСОБА_7, згідно технічного паспорту на житловий будинок від 14 вересня 2006 року, добудову надвірних споруд (сарай, літня кухня, літній душ, вбиральня, цистерна для води, огорожа), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 10, т. 2).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12367683 від 02 листопада 2006 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 11980911 від 28 вересня 2006 року належний на праві приватної власності ОСОБА_7 житловий будинок, розміщений за адресою АДРЕСА_1, складається в цілому з: літера «А» - житловий будинок, загальною площею - 178,30 кв.м, житловою площею - 49,80 кв.м; літера «Б» - сарай; літера «В» - літня кухня; літера «Г» - літній душ; літера «Д» - вбиральня; І - цистерна, 1-4 - огорожа (а.с. 87-90, т. 1).

20 серпня 2008 року, у забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 та договором про надання споживчого кредиту № 0, укладеними між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_7, останнім передано в іпотеку належні йому на праві власності земельну ділянку, площею - 0,1398 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, Біляївського району Одеської області та розташований на вказаній земельній ділянці житловий будинок з надвірними спорудами, та складається в цілому з одного житлового черепашникового будинку під літерою «А», житловою площею 42,80 кв.м, загальною площею 238,90 кв.м та надвірних споруд: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - літній душ, «Д» - вбиральня, «І» - цистерна, № 1-4 - огорожа (а.с. 153-159, т. 1).

08 грудня 2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема і за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту № 0 (а.с. 165-166, т. 3).

З листа Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 15 червня 2015 року № 02-17-415 вбачається, що рішенням виконкому Нерубайської сільської ради від 31 серпня 2006 року № 365, відповідно до якого видано дублікат свідоцтва про право власності від 26 вересня 2006 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7, прийнято на підставі запису книги, заведеній у довільній формі колишнім секретарем Нерубайської сільської ради ОСОБА_9, книга не прошнурована, не пронумерована і не скріплена печаткою. Немає можливості надати документи, на підставі яких було прийнято рішення виконкому Нерубайської сільської ради № 189 від 25 грудня 2001 року, згідно якого було видано свідоцтво про право власності НОМЕР_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7, так як вказані документи відсутні у сільській раді і покійним секретарем виконкому ОСОБА_9 не передавалися (а.с. 118, т. 2).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 039/2015 від 24 липня 2015 року, проведеної ПП «Одеським науково-дослідним центром експертних досліджень ім. Скибинського С.С.» на підставі документації, наявної у матеріалах справи та враховуючи лист № 02-17-415 від 15 червня 2015 року Нерубайскої сільської ради Біляївського району Одеської області визначити статус жилого будинку та надвірних споруд, розташованих по АДРЕСА_1, експерту не надається можливим. Надати відповідь на питання, які будівлі та споруди за згаданою адресою є самовільно зведеними також не надається можливим, оскільки не входить до компетенції судового експерта будівельно-технічних експертиз. Разом з цим експертом зауважено, що будівництво житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 не відповідає п. 1.2 СНіП 3.03.01-87 «Несучі і огороджуючі конструкції», згідно якого роботи належить виконувати згідно з проектом; п. 3.25 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», згідно якого «для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від конструкції стіни, яка найбільш виступає, слід приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, які перешкоджають стоку атмосферних опадів з покрівель і карнизів будівель на територію суміжної ділянки (а.с. 94-117, т. 2). Будівля другого поверху, вказана в технічному паспорті від 16 січня 2015 року відповідає поняттю мансарда. Оскільки експерту не надається можливим визначити статус житлового будинку і надвірних споруд по АДРЕСА_1, визначити можливі варіанти поділу житлового будинку з надвірними спорудами, без урахування подарованої 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, виходячи з того, що частки є рівними, не надається можливим.

Пунктом 4 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України передбачено, що Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР (далі - КпШС УРСР), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України передбачено що, дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК визначено, що особистою приватною власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності, визнання частково недійсними рішень органів місцевого самоврядування та часткове задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 про виділ частки в натурі, визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, правовстановлюючих документів.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним та скасування оскаржених рішень виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, суд першої інстанції не перевірив належним чином чи є виконавчий комітет належним відповідачем з урахуванням положень ст. 10, 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв належним чином всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема, роз'ясненню сторонам їх право на залучення до участі у справі належного відповідача.

Скасовуючи реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_7, суд першої інстанції не перевірив чи підлягають такі вимоги розгляду за правилами цивільного судочинства.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку, апеляційний суд в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, не перевірив належним чином фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Апеляційним судом не було перевірено належним чином, яке саме майно входить до складу спільного майна подружжя, про поділ якого ставить питання позивач за первісним позовом ОСОБА_6, зокрема, не звернув належної уваги на розбіжності, які зазначені у технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого 04 червня 2008 року (а.с. 12-15, т. 2), технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 16 січня 2015 року (а.с. 71-79, т. 3) щодо будівництва житлового будинку.

Відкидаючи доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 про те, що оскаржене свідоцтво про право власності на будинок НОМЕР_2 було видано на будинок, право на 1/2 частини якого належить йому на підставі договору дарування, зауважив, що його реконструкція відбулась у 1994 році, залишивши поза увагою, що відповідних дозволів на таку реконструкцію або на його самостійне будівництво матеріали справи не містять, натомість сторони зауважували, що спірний будинок є новозбудованим об'єктом. Апеляційним судом не з'ясовано належним чином, кому на праві власності належала інша 1/2 частина домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, чи не порушує даний спір прав іншого співвласника, який до участі у справі не залучався.

Апеляційним судом не звернуто уваги, що відповідно до договору дарування жилого будинку від 29 червня 1992 року ОСОБА_7 отримав у дар 1/2 житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1. Зі змісту цього договору вбачається, що на присадибній ділянці, належній радгоспу розташована 1/2 частини жилого будинку, критого шифером загальною жилою площею 18 кв.м, з надвірними спорудами - сараєм, цистерною. Апеляційним судом не надано жодної оцінки рішенню виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 25 грудня 2001 року № 189, яке стало підставою для видачі оспорюваного свідоцтва про право власності на житловий будинок НОМЕР_2, відповідно до змісту якого вбачається, що органом місцевого самоврядування було вирішено видати свідоцтва про право власності на будинки, які були збудовані у післявоєнні роки без правовстановлюючих документів, а значаться записаними у погосподарських книгах сільської ради (а.с. 15, т. 3), проте не перевірив чи відноситься спірний будинок за своєю правою природою, до будинку збудованого у повоєнні роки.

За таких обставин, рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності, визнання частково недійсним рішень органів місцевого самоврядування, зустрічним позовом ОСОБА_7 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, правовстановлюючих документів підлягають скасуванню, з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

В частині позовних вимог ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 про виділ частки в натурі судові рішення не оскаржуються, а отже не є предметом перегляду у суді касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 листопада 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання права власності, визнання частково недійсним рішень органів місцевого самоврядування, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, правовстановлюючих документів скасувати, а справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова