Справа № 164/463/16-ц
Провадження № 2/0158/281/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Корецької В.В.

при секретарі Процик Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 у період з 17.09.2010 року по 09.09.2014 року.

В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.

На підставі судових наказів Маневицького районного суду Волинської області від 15.06.2012 року та від 27.06.2013 року, присуджено стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Їхні діти перебували на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Маневицької ЦРЛ з 24.12.2015 року по 04.01.2016 року, і на їх лікування було витрачено кошти в сумі 1805, 48 грн.

Вказуючи на те, що відповідач не бере участі у додаткових витратах на лікування дітей та добровільно не надає матеріальної допомоги, просить стягнути з нього в її користь додаткові витрати на утримання малолітніх ОСОБА_3 в сумі 566, 98 грн. та ОСОБА_4 в сумі 335, 77 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 551, 20 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити заявлені нею вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на те, що рішенням суду визначено місце проживання дітей разом з матірю, і на утримання дітей він сплачує аліменти, тому просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2010 року по 09.09.2014 року /а.с. 6/.

Від спільного подружнього життя сторони мають двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 7-9/.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 09.09.2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано, а неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишено проживати з матірю, ОСОБА_5 /а.с. 6/.

Також судом встановлено, що на підставі судових наказів Маневицького районного суду Волинської області від 15.06.2012 року та від 27.06.2013 року, присуджено стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і присуджений розмір аліментів відповідач сплачує в користь позивача, що у свою чергу підтвердили сторони по справі.

Згідно довідки про склад сімї № 131, виданої Боровичівською сільською радою Маневицького району Волинської області 26.01.2016 року, малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матірю позивачем ОСОБА_1 /а.с. 9/.

Відповідно до ст.185 ЦК України та п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму, і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо.

Як вбачається, з висновків епікризу № 8840 та № 8841 із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого інфекційного відділення Маневицької ЦРЛ, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на лікуванні з 24.12.2015 року по 04.01.2016 року з діагнозом: гостра распіраторна вірусна інфекція, гострий бронхіт, ФРБТ за креативним типом; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувала на лікуванні з 24.12.2015 року по 04.01.2016 року з діагнозом: гостра распіраторна вірусна інфекція, гострий трахеобронхіт, інфекція сечовивідних шляхів /а.с. 10, 12/. На придбання ліків для лікування ОСОБА_3 було витрачено кошти в сумі 1133, 95 грн., а на ОСОБА_4 671, 53 грн., що стверджується інформаційними довідками Маневицької ЦРЛ від 04.01.2016 року та фіскальними чеками /а.с. 11, 13-15/.

Однак, встановлений характер хвороби дітей є короткочасним і надані позивачем медичні довідки не вказують на систематичність таких хвороб, а саме що хвороби є хронічними або ж повязаними з розвитком здібностей дитини чи спричинили каліцтво, також те, що діти страждають на тяжкі захворювання і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат, тому кошти на такого роду лікування не підлягають стягненню з батьків, як додаткові витрати на утримання дітей.

Таким чином, посилання позивача ОСОБА_1, що вона несе додаткові витрати на лікування дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також, що в подальшому дітям потрібне певне лікування з передбачуваними витратами не підтверджені належними та допустимими доказами і в силу цього заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 185 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітніх дітей відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ківерцівського районного суду В.В. Корецька