№263/4897/16-ц
№2-о/263/379/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Чертовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності на праві власності квартири, заінтересована особа: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй на праві власності квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 24 листопада 1994 року вона за нотаріально посвідченим договором купівлі продажу придбала вищевказаний об'єкт нерухомості. 09 грудня 1994 року на підставі укладеної угоди Маріупольським БТІ було проведено реєстрацію її права власності на зазначену квартиру шляхом внесення відповідного запису у реєстраційну книгу за №34983. З того часу заявниця проживає у вказаному житлі, регулярно здійснює платежі за спожиті комунальні послуги, виконує інші зобов'язання власника, встановлені житловим законодавством. На разі, виникла необхідність у проведенні належної реєстрації права власності на дане нерухоме майно, в отриманні витягу з відповідного держаного реєстру, однак, проведення зазначеного не є можливим в силу відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, його втрати. З метою отримання нотаріально засвідченої копії договору купівлі-продажу, заявниця звернулася до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори, однак їй було повідомлено про неможливість видачі дублікату документу, оскільки матеріали зберігаються на тимчасово окупованій території, а отже доступ до них відсутній. У зв'язку із вищенаведеним просить суд встановити факт, що має юридичне значення, у судовому порядку.

Заявниця надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Від заінтересованої особи до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за відсутності їх представника, на розсуд суду.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24 листопада 1994 року у місті Маріуполі Донецької області між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з однієї сторони «продавець», та ОСОБА_1, з іншої - «покупець» було укладено договір купівлі-продажу, нотаріально посвідчений завідуючою Першої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 (реєстраційний номер №2-4730). За умовами угоди, ОСОБА_1 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 майнове право на яку закріплювалося за покупцем з момент укладення договору. Згідно із реєстраційним посвідченням від 09 грудня 1994 року придбана останньою квартира була зареєстрована в МКП «Маріупольське БТІ» за реєстровим номером №34983.

Після цього ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок та оформлено проживання у вказаній квартирі. Так, відповідно до довідки №600, виданою ЖБК «Житло «Центр» 11 квітня 2016 року, заявниця зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 17 лютого 1995 року по теперішній час. Згідно особового рахунку НОМЕР_2, разом з квартиронаймачем ОСОБА_1 за даною адресою проживає її чоловік ОСОБА_7, 1959 року народження, а також син ОСОБА_8, 1984 року народження.

Також, судом встановлено, що від імені заявниці було укладено договори на надання комунальних послуг, серед яких: договір №932 про участь в затратах на утримання будинку та прибудинкової території від 27 лютого 1995 року, аналогічний договір від 11 квітня 2016 року, угода про надання послуг населенню з водопостачання та водовідведення від 09 листопада 1999 року. В матеріалах справи також містяться копії квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг споживачем ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу.

Згідно зі ст.392 ЦПК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявні та достатні докази по справі вказують на факт належності заявниці вказаної квартири, що в свою чергу необхідно їй для оформлення правовстановлюючих документів на належне їй нерухоме майно, тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Керуючись Цивільним кодексом України, ст.ст. 234, 235, 256-259 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності на праві власності квартири, заінтересована особа: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, -задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ІПН - НОМЕР_1), на праві власності квартири АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Ковтуненко