Дата документу 20.04.2016
Справа № 320/484/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2016 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Фоміна В.А.,
при секретарі - Захаровій І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовною заявою
Про стягнення суми боргу за договорами позики,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми боргу за договорами позики.
В позовній заяві позивач вказує, що він 12 травня 2014 року за договором позики надав відповідачу в борг валютні цінності - 7500 доларів США в строк до 25 листопада 2014 року. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобовязався сплачувати позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день порушення строку повернення позики. На підтвердження укладеного договору та його умов відповідач написав розписку.
Позивач зазначає, що курс долара США станом на 20.01.2015 становить 15,77 грн. за 1 долар США. Основний борг 7500 доларів США = 118 275 грн.
Пеня за прострочення з 26 листопада 2014 року по 21 січня 2014 року (66 днів) складає 78 061 грн. 50 коп.
Загальна сума боргу за договором позики від 12 травня 2014 становить 196 336 грн. 50 коп.
Позивач також зазначає, що 12 листопада 2014 року було укладено ще один договір позики із відповідачем на суму 53 000 грн. в строк до 12 грудня 2014 року. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобовязався сплачувати позивачу неустойку у вигляді пені у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день порушення строку повернення позики.
Позивач зазначає, що відповідач до теперішнього часу суму боргу не повернув. На підтвердження укладеного договору та його умов відповідач написав розписку.
Пеня за прострочення в період з 13 грудня 2014 року по 21 січня 2015 (38 днів) складає 20 140 грн.
Загальна сума боргу за договором позики від 12 листопада 2014 року становить 73 140грн.
Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача за договорами позики становить 269 476 грн. 50 коп.
Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 12 травня 2014 року в сумі 196 336 грн. 50 коп., за договором позики від 12 листопада 2014 року в сумі 73 140 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2816 грн. 80 коп. та по сплаті послуг адвоката в розмірі 4000 грн. 00 коп., що разом складає грошову суму в розмірі 276 293 грн. 33 коп.
03 червня 2015 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він вказує, що курс долара США станом на 02 червня 2015 року становить 21,08 грн. за 1 долар США та збільшена кількість днів за прострочення виконання зобовязання.
Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 12 травня 2014 року в сумі 442 680 грн. 00 коп., за договором позики від 12 листопада 2014 року в сумі 131 440 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3775 грн. 80 коп. та по сплаті послуг адвоката в розмірі 4000 грн. 00 коп., що разом складає грошову суму в розмірі 581 895 грн. 80 коп.
18 листопада 2015 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він вказує, що курс долара США станом на 17 листопада 2015 року становить 23,20 грн. за 1 долар США та збільшена кількість днів за прострочення виконання зобовязання.
Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 12 травня 2014 року в сумі 699 480 грн. 00 коп., за договором позики від 12 листопада 2014 року в сумі 212 530 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3775 грн. 80 коп. та по сплаті послуг адвоката в розмірі 4000 грн. 00 коп., що разом складає грошову суму в розмірі 919 785 грн. 80 коп.
В судове засідання сторони не зявились.
Від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі.
Від відповідача до суду надійшло клопотання з проханням про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні.
В матеріалах справи є заперечення проти позову від відповідача ОСОБА_2, в якому він зазначив, що позов є частково обґрунтованим. Відповідач визнає, що брав грошові кошти в розмірі 7500 доларів США та 53 000 грн. в борг у позивача, згодний їх повернути, але у теперішній час не має фінансової можливості їх повернути. Крім того, відповідач вважає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач вважає, що цими іншими обставинами є: наявність у нього чотирьох неповнолітніх дітей; у звязку зі складною економічною ситуацією в країні він не має можливості заробляти в достатньому розмірі; він має грошові зобовязання за Кредитним договором від 23 серпня 2007 року. Вважає, що розмір неустойки має бути зменшений до розміру 1 гривні. Відповідач в частині позовних вимог про стягнення з нього витрат на правову допомогу просить суд відмовити, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що розмір витрат на юридичну допомогу відповідає критеріям, що встановлені законодавством.
В матеріалах справи є також заперечення проти позову від представника відповідача ОСОБА_4, в якому він вказує, що позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги позивача випливають із двох різних договорів, які не повязані між собою і тому позов не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства і підлягає закриттю провадженню у справі. Також представник відповідача вважає, що оскільки згідно розписки відповідач брав у борг валютні цінності, то вимоги позивача щодо стягнення суми боргу у національній валюті гривні є незаконними та не підлягають задоволенню.
Оцінивши надані відповідачем документи, суд приходить до висновку про неможливість відкладення розгляду справи, з наступних підстав.
Відповідач неодноразово звертався до суду із заявами про відкладення розгляду справи.
За його клопотаннями суд відкладав розгляд справи.
Однак, згідно ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Позов позивача надійшов до суду 21 січня 2015 року.
Таким чином, дії відповідача та його представника про неодноразове відкладення справи суд не вважає виправданим та розцінюються судом як їх намір на затягування строку розгляду справи, що є порушенням як положень ЦПК України, так і пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також підриває авторитет правосуддя та створює умови існування правового нігілізму в державі.
Для уникнення зловживань з боку учасників процесу з метою затягування судового розгляду суд повинен активно сприяти забезпеченню пришвидшення судового розгляду, додержуючись при цьому неупередженості та процесуальних прав сторін.
Також згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу (постановляє заочне рішення). Останні слова взяті в дужки і це означає лише як альтеративне вирішення справи: або ухвалення звичайного рішення, якщо позивач не погоджується на заочне рішення (це вимога ч.1 ст. 224 ЦПК України), або ухвалює заочне рішення при згоді на це позивача.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-227 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача та його представника, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 12 травня 2014 року ОСОБА_2 написав розписку про те, що він отримав у борг від ОСОБА_1 гроші в сумі 7500 доларів США, які зобовязався повернути до 25 листопада 2014 року. При несвоєчасному поверненні боргу ОСОБА_2 зобовязався сплатити додатково 1% в день від вказаної суми за кожен день прострочення повернення. Отримання коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_1 в сумі 7500 доларів США підтвердив «ОСОБА_5В.». /а.с. 66/
12 листопада 2014 року ОСОБА_2 написав розписку про те, що він отримав у борг від ОСОБА_1 гроші в сумі 53 000 гривень, які зобовязався повернути до 12 грудня 2014 року. При несвоєчасному поверненні боргу ОСОБА_2 зобовязався сплатити додатково 1% в день від вказаної суми за кожен день прострочення повернення боргу. Отримання коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_1 в сумі 53 000 гривень підтвердив «ОСОБА_5В.». /а.с. 67/
В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року предметом договору позики можуть бути: валюта України грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших фінансових установах на території України; іноземна валюта іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядок, що встановлені договором.
У розписці від 12 травня 2014 року відповідач зобовязався повернути позивачу позику у розмірі 7 500,00 доларів США до 25 листопада 2014 року. Але до теперішнього часу відповідач не повернув позивачу вказану суму.
У розписці від 12 листопада 2014 року відповідач зобовязався повернути позивачу позику у розмірі 53 000 грн. 00 коп. до 12 грудня 2014 року. Але до теперішнього часу відповідач не повернув позивачу вказану суму.
Факт не повернення сум позик відповідач не заперечує в своїх поясненнях.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
В розписках відповідач зазначив, щопри несвоєчасному поверненню боргу він зобовязується сплачувати позивачу неустойку у вигляді пені у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день порушення строку повернення позики.
Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню по розписці від 12 травня 2014 року у розмірі 525 480 грн. 00 коп., виходячи з наступного:
пеня за період прострочення з 16 листопада 2014 року по 26 листопада 2014 року (302 дні); сума боргу 174 000 грн. 00 коп. (7500 доларів США х 23,20 грн.);
174 000 грн. 00 коп. х 1% : 100% х 302 дні = 525 480 грн. 00 коп.
Також позивач просить суд стягнути з відповідача пеню по розписці від 12 листопада 2014 року у розмірі 159 530 грн. 00 коп., виходячи з наступного:
пеня за період прострочення з 13 грудня 2014 року по 13 листопада 2015 року (301 день); сума боргу 53 000 грн. 00 коп.;
53 000 грн. 00 коп. х 1% : 100% х 301 дні = 159 530 грн. 00 коп.
В запереченні на позов відповідач просить суд зменшити розмір неустойки до 1 гривні, оскільки вона перевищує розмір збитків і у нього є обставини, які мають істотне значення для зниження пені, зокрема: наявність у нього чотирьох неповнолітніх дітей; у звязку зі складною економічною ситуацією в країні він не має можливості заробляти в достатньому розмірі; він має грошові зобовязання за Кредитним договором від 23 серпня 2007 року.
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Ця правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 4 листопада 2015 року у справі за № 6-1120цс15.
З наданого розрахунку вбачається, що розмір збитків, які просить стягнути позивач, складається із заборгованості за прострочення повернення боргу по розписці від 12 травня 2014 року за період з 26 листопада 2014 року по 26 листопада 2015 року у розмірі 174 000 грн. 00 коп., а розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором позики 525 480 грн. 00 коп.; по розписці від 12 листопада 2014 року за період з 13 грудня 2014 року по 13 листопада 2015 року у розмірі 53 000 грн. 00 коп., а розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором позики 159 530 грн. 00 коп.
Судом встановлено, що відповідач має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей /а.с. 121-124/, має фінансові зобовязання за Кредитним договором від 23 серпня 2007 року, в забезпечення виконання якого укладений Іпотечний договір від 23 серпня 2007 року /а.с. 126-127, 128-129/ Про зменшення суми пені відповідач просить суд.
Приймаючи до уваги, що заявлені суми пені значно перевищують суми збитків, суд вважає можливим застосувати правило ч. 3 ст. 551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, та зменшити суми пені до 174 000 грн. 00 коп. та 53 000 грн. 00 коп. відповідно.
Суд критично відноситься до пояснень представника відповідача, викладених в запереченні щодо того, що договори позики випливають із різних договорів і позов не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, а тому підлягає закриттю провадження у справі, так як згідно чинного законодавства предметом спору є однорідні права і обовязки і підстав, викладених у ст. 205 ЦПК України для закриття провадження у справі, суд не вбачає.
Також суд критично відноситься до пояснень представника відповідача щодо повернення суми боргу в іноземній валюті, якою була надана позика, а не у національній валюті гривні, оскільки згідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях, і в якій саме валюті повинно бути виконане грошове зобовязання, це вибір і право позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Тому суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу за договором позики від 12 травня 2014 року в загальному розмірі 348 000 грн. 00 коп., яка складається з: 174 000 грн. 00 коп., що еквівалентно 7 500 доларів США станом на 18 листопада 2015 року за офіційним курсом НБУ 1 долар США = 23 грн. 20 коп., заборгованість основної суми боргу; 174 000 грн. 00 коп. неустойка за несвоєчасне виконання зобовязання за договором позики, та сума боргу за договором позики від 12 листопада 2014 року в загальному розмірі 106 000 грн. 00 коп., яка складається з: 53 000 грн. 00 коп. заборгованість основної суми боргу, 53 000 грн. 00 коп. неустойка за несвоєчасне виконання зобовязання за договором позики.
Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Судом встановлено, що при подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 2816 грн. 80 коп. /а.с. 1, 1а, 1б/ А не 3775 грн. 80 коп. як в позовних вимогах зазначає позивач. Також позивачем надані докази сплати ним судових витрат за правову допомогу в розмірі 4 000 грн. 00 коп. /а.с. 16/
Оскільки позов задоволено частково, тому суд вважає необхідним також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеного розміру позовних вимог в сумі 1402 грн. 21 коп. (454 000 грн. 00 коп. (задоволена частина позовних вимог) х 2816 грн. 80 коп. сплачена позивачем сума судового збору) : 912 010 грн. 00 коп. (заявлена позивачем сума позовних вимог)).
Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за оплату правової допомоги в розмірі 4 000 грн. 00 коп.
Крім того, при збільшенні позовних вимог позивачем не оплачений судовий збір в сумі 959 грн. 00 коп. /а.с. 47-48/ Тому суд вважає необхідним стягнути сказану суму судових витрат з позивача на користь держави.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за договорами позики в загальному розмірі 454 000 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 5 402 грн. 21 коп.
На підставі вищевикладеного і керуючись Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Постановою № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, ст.ст. 15, 16, 203, 533, 551, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 8, 10, 15, 60, 74, 88, 179, 197, 213-215, 223, 224-227 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договорами позики задовольнити частково:
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, суму заборгованості за Договором позики від 12 травня 2014 року в розмірі 348 000 /триста сорок вісім тисяч/ грн. 00 коп. (складається з: 174 000 грн. 00 коп., що еквівалентно 7 500 доларів США станом на 18 листопада 2015 року, заборгованість основної суми боргу, 174 000 грн. 00 коп. неустойка за несвоєчасне виконання зобовязання за договором позики); суму заборгованості за Договором позики від 12 листопада 2014 року в розмірі 106 000 /сто шість тисяч/ грн. 00 коп. (складається з: 53 000 грн. 00 коп. заборгованість основної суми боргу, 53 000 грн. 00 коп. неустойка за несвоєчасне виконання зобовязання за договором позики), та судові витрати в розмірі 5 402 /пять тисяч чотириста дві/ грн. 21 коп. (складається з: 1402 грн. 21 коп. судові витрати за оплату судового збору, 4 000 грн. 00 коп. витрати за правову допомогу), а всього разом грошову суму в розмірі 459 402 /чотириста пятдесят девять тисяч чотириста дві/ грн. 21 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.А. Фомін