Номер справи 623/1916/16-ц
Номер провадження 2/623/930/2016
РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2016 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря Ноль С.В.

судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1, Ізюмський РС ГУДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні житлом та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

в с т а н о в и в :

21 липня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому зазначають, що позивач ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 з 14 грудня 2001 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_4 має ще двох синів від першого шлюбу ОСОБА_5, ОСОБА_6

08.06.2004 року шлюб розірвано, однак сторони й надалі проживали разом, однією сімєю до січня 2014 року за адресою : АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 ніколи не мешкав в спірній квартирі, проживав з бабусею в сусідній квартирі №102. В 2013 році виїхав за межі м. Ізюм на постійне проживання.

ОСОБА_4 не мешкає в квартирі з 03.01.2014 року, виїхала в Москву на роботу.

Просять визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

19 серпня 2016 року ОСОБА_7, ОСОБА_5 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1, Ізюмський РС ГУДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні житлом та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що 26 липня 2001 року ОСОБА_4 було видано ордер № 015562 на право заняття житлового приміщення в квартирі за адресою : АДРЕСА_3. Відповідно до вказаного ордеру вона є основним квартиронаймачем. На момент відачі ордеру її сімя складалась з неї та трьох її дітей : ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_3

14 грудня 2001 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 та зареєструвала його в квартирі.

08 червня 2004 року шлюб між ними було розірвано, але вони намагались зберегти сімю, та проживали разом.

В лютому 2013 року ОСОБА_2 добровільно виїхав зі спірної квартири, забрав усі свої речі та з цього часу в квартирі ніколи не з»являвся , спільного господарства не вів, комунальні платежі не сплачував.

Відповідач ОСОБА_2 тривалий час перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в спірній квартирі як член сімї квартиронаймача. З 2014 року ОСОБА_3 в квартирі не проживає.

Відповідачі здійснюють перешкоди у користуванні квартирою, замінюють замки на вхідних дверях без їх згоди та й їх відсутність, безпідставно опечатують вхідні двері.

Вказані дії відповідачів перешкоджають позивачам користуватись правами, які витікають з договору найму житлового приміщення.

Просять зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні квартирою №101 по вул. Соборній, 58 в м. Ізюмі Харківської області та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування приміщенням квартири та зняти його з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні сторони підтримали свої позовні вимоги, проти предявлених до них позовних вимог заперечували.

Представник третьої особи Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства№1 ОСОБА_8 заперечував проти задоволення позовів.

Вислухавши сторони, свідків ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11О, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради 26 липня 2001 року ОСОБА_12 було видано ордер № 015562 на право заняття житлового приміщення в квартирі за адресою: АДРЕСА_3. Відповідно до вказаного ордеру її сімя складалась з 4-х осіб - неї та трьох її дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3Р.(а.с.55)

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення укладається в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер.

14 грудня 2001 року відділом РАЦС Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_12, актовий запис № 389. (а.с.13)

ОСОБА_2 28 грудня 2001 року був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 як член сімї квартиронаймача (а.с.6)

08 червня 2004 року шлюб між подружжям ОСОБА_2 розірвано, актовий запис №133 (а.с.56)

Матеріалами справи встановлено, що станом на 07.07.2016 року в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 (а.с.7)

Як вбачається з актів складених комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством-1 та наданих суду сторонами у справі ОСОБА_4 в спірній квартирі не проживає з 03.01.2014 року (а.с.11), ОСОБА_5 не проживає з 2013 року (а.с.12) ОСОБА_2 не проживає з 10.03.2013 року (а.с.57)

З пояснень сторін вбачається, що ОСОБА_3 також не проживає в квартирі з січня 2014 року.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживають за місцем роботи та навчання в АДРЕСА_5.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 де Бальзака, 4а кв.48 де працевлаштовані.

Вказані обставини не заперечувались сторонами та підтверджені в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11

Згідно ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окрім того, слід звернути увагу на норми міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Згідно ст.ст.64, 65 Житлового кодексу України визначено, що наймач і члени його сім'ї, які проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду.

Як вбачається з пояснення сторін, між ними виникли неприязні стосунки, в звязку з чим сторонами в квартирі змінювались вхідні замки, що позбавляло сторони можливості вільно користуватись житлом та змушувало їх звертатись з заявами до правоохоронних органів з приводу усунення перешкод у користуванні житлом. (а.с.48,49,114)

В теперішній час позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 змінені замки в квартирі, що перешкоджає ОСОБА_4 та ОСОБА_5 користуватись житлом, а тому позовні вимоги в частині зобов»язання ОСОБА_2 ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 у користуванні квартирою № 101 по вул. Соборній, 58 в м. Ізюмі Харківської області підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про визнання осіб, такими що втратили право користування житловим приміщенням за первісним та зустрічним позовом, то ці вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 ст.71 ЖК встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим).

Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось до початку розгляду справи по суті.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так твердження позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про те, що відповідачі ОСОБА_4,ОСОБА_5 не оплачують комунальні послуги і це слід визнати, як створенням перешкод у користуванні власністю є необґрунтованим оскільки відповідачі не користуються вказаними комунальними послугами через створення позивачем ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкодами у користуванні житловими приміщеннями. Тобто самі позивачі не допускають відповідачів для проживання у спірному житловому приміщенні.

Крім того, всі квитанції щодо сплати послуг за житло видані на імя ОСОБА_4

Таким чином, як вбачається з наданих до суду доказів та не заперечується сторонами у справі, жоден із сторін в спірному помешканні не мешкає понад 6 місяців, суду позивачами не надано жодного доказу порушення, невизнання або оспорювання їх прав на спірне житло відповідачами по справі щодо зазначених позовних вимог, в звязку з чим позовні вимоги про визнання осіб, такими що втратили право користування житловим приміщенням за первісним та зустрічним позовом не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,60,209,212,214-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа : Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи : Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1, Ізюмський РС ГУДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні житлом та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованих в ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично мешкають за адресою : АДРЕСА_6 усунути перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 у користуванні квартирою №101 по вул. Соборній, 58 в м. Ізюмі Харківської області.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи : Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1, Ізюмський РС ГУДМС України в Харківській області про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя