Справа №295/926/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Зосименка О.М.,

при секретарі Забродцькому А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04 серпня 2015 року відповідач взяла у неї в борг грошові кошти у розмірі 4 114 грн. 92 коп., які зобов'язалася повернути до 04.10.2015 року, що підтверджується розпискою. Оскільки відповідач суму позики не повертає, ОСОБА_1 просить стягнути на її користь з відповідача 4 114 грн. 92 коп.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просив стягнути з відповідача борг. Відповідач та її представник проти позову заперечили, вказали, що грошові кошти не отримували, боргову розписку написала під примусом, у розписці не визначено грошову одиницю в якій надавалися грошові кошти.

Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики підтверджуючи як факт укладення договору та, зокрема, зміст умов договору, так і посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Як вбачається з оригіналу боргової розписки від 04.08.2015 року сторони у справі визначивши суму грошових коштів - 4 114,92, не визначили грошову одиницю в якій надається позика, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у даній справі розписка не посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з пояснень відповідача, остання заперечує факт отримання будь-яких коштів від позивача. Позивачем та його представником будь-яких доказів, в розумінні ст. 57 ЦПК України, на підтвердження передачі грошових коштів відповідачу саме у гривні, суду не надано.

Отже, встановивши недоведеність позивачем факту передачі відповідачу 4 114 грн. 92 коп. в борг, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 224-227 ЦПК України, суд -

вирішив:

в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Суддя О.М. Зосименко