Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 в складі;

Головуючого судді; ОСОБА_2

за участі секретаря судового засідання ; ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста ОСОБА_1 за участю представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, позовну заяву ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_7» про стягнення моральної шкоди в звязку з втратою працездатності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_7» про стягнення моральної шкоди в звязку з втратою працездатності.

У своїй позовній заяві ОСОБА_6 просив суд, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_7» на його ОСОБА_6 користь 243000 гривень 00 копійок за спричинену моральну шкоду, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обовязкових платежів, обґрунтовуючи це тим що, він працював тривалий час у відповідача, в шахтобудівному управлінні, в шкідливих умовах праці підземним гірником, підземним кріпильником, підземним прохідником, загальний стаж роботи в шкідливих умовах праці складає 16 років 4 місяці.

В зв'язку із роботою в зазначених умовах праці він вже досить тривалий час переносить моральні страждання.

Український науково-дослідницьким інститутом промислової медицини в 2011 році йому було встановлено професійне захворювання за діагнозом: Радикулопатія полісигментарна попереково-крижова та шийна з вираженими порушення біомеханіки хребта та статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом і м'язово-тонічним синдромами, нейродисрофічними проявами у вигляді двобічного плече лопаткового періартрозу, ПФ першого-другого cт., деформуючого артрозу ліктьових суглобів, ПФ першого-другого ст. та ліктьового суглобу. ПФ першого ст..

Комісією в складі представників: підприємства, Фонду соціального страхування від

нещасних випадків, лікувального закладу провели розслідування його профзахворювання та склали Акт № 3 розслідування хронічного професійного захворювання від 31 січня 2011 року, яким встановили що причина його професійного захворювання є: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Маса піднімання та переміщення вантажу вручну -34-56 кг при допустимій до 30 кг; статистичне навантаження при утриманні вантажу двома руками - 115000 кг/с при допустимому до 70000 кг/с; нахили корпусу вимушені більше 30 градусів - 240 разів за зміну при допустимих до 100 разів. Важкість праці відноситься до 3 класу 3-го ступеню шкідливості.

З 2011 року по теперішній час він переносить моральні страждання та переживання у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням, втратою працездатності та іншими негативними наслідками профзахворювання. За висновками МСЕК в 2013 році йому первинно було встановлено 30% втрати професійної працездатності - по радикулопатії. При повторних переоглядах йому було встановлено також 30% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності.

Так він втратив частину своєї працездатності, відчуває себе неповноцінним від чого він переносить моральні страждання. Дуже переживає, що стан його здоров'я не покращиться так як покращення в своєму здоров'ї він не відчуває. Лише коли він лікується у відповідних медичних закладах йому стає на деякий час краще. Додаткові моральні страждання він переносить коли знаходиться не в дома, а на лікуванні в медичних закладах. В цей період він вимушений бути не вдома біля своєї сім'ї, витрачати певні кошти на лікування.

Йому протипоказана: важка праця, вимушена поза, переохолодження. В зв'язку з цим він більше не може працювати в даних умовах та тим самим він обмежений у виборі роботи. Він мало, що може робити по господарству, так як йому заборонена вимушена поза та важка праця.

Також йому рекомендовано: спостереження лікаря за місцем мешкання, прийом медикаментів ( протизапальних препаратів), оздоровлення в санаторії-профілакторії .

Від вищевказаних рекомендацій лікарів він теж переносить моральні страждання та переживання, певний дискомфорт так як: змушений постійно лікуватися, бути не вдома, взимку він мало часу може бути на свіжому повітрі яке йому необхідне, повинен витрачати певні кошти на своє оздоровлення та на медикаментозні препарати.

Окрім моральних страждань та переживань він переносить фізичні страждання від професійного захворювання, переносить постійний біль та обмеження рухів в поперековому та шийному відділах хребта з ірадацією в обидві ноги, частіше на теперішній час в ліву, відчуває оніміння лівого стегна. Непокоїть посилення болю при фізичному навантаженні і ході, непокоїть пекучий біль в між лопатковій дільниці, оніміння в руках і кистях, біль в плечових, ліктьових суглобах.

Фізичні страждання дуже негативно вплинули на його звичне повноцінне життя. Багато дискомфорту йому створює саме фізичний біль, адже він відчуває його кожний день.

Свої моральні страждання оцінити не можливо, моє здоров'я та життя, як і для кожної людини є самим важливим та цінним, але сума компенсації в розмірі 243000 гривень 00 копійок стягнута з Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_7», якимось чином зможе компенсувати його страждання та переживання, дасть можливість пройти хороший курс лікування, що в свою чергу покращить його здоров'я, а звідси і моральний стан.

Представник позивача ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в справі Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_7» ОСОБА_5, позов не визнала у повному обсязі, та вказала, що діючим законодавством про працю, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках втрати працездатності та заподіяння шкоди здоровю працівника. А норми Цивільного Кодексу України, а саме ст. 1167, 1168, не можуть бути застосовані у такому випадку, на який посилається позивач в справі.

Крім того, на думку представника відповідача, позивач сам винен у тому, що його здоровю завдано суттєвої шкоди. Так як він добровільно виконував тривалий час роботу зі шкідливими умовами праці. Тому вини відповідача у завдані шкоди здоровю позивача і завдання йому моральних страждань, не має. Крім того, представник відповідача суду зазначив, що позовні вимоги не доведені позивачем та його представником.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, позивач ОСОБА_6 працював на підприємстві відповідача в період з 23 травня 1995 року по 10 жовтня 1995 року - підземним гірником, з 10 жовтня 1995 року по 04 березня 1998 року - підземним крипільником, з 04 березня 1998 року по 02 жовтня 2000 року підземним прохідником, у шкідливих умовах праці, що підтверджується копією трудової книжки, та Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01 лютого 2011 року форми П-4.

Висновком медико-соціальної експертної комісії (серія АВ № 0037899) позивачу встановлено 30 % втрати професійної працездатності, та третю групу інвалідності за діагнозом - Радикулопатія полісигментарна попереково-крижова та шийна з вираженими порушення біомеханіки хребта та статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом і м'язово-тонічним синдромами, нейродисрофічними проявами у вигляді двобічного плече лопаткового періартрозу, ПФ першого-другого cт., деформуючого артрозу ліктьових суглобів, ПФ першого-другого ст. та ліктьового суглобу. ПФ першого ст..

А згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01 лютого 2011 року форми П-4 позивач ОСОБА_6, працював в шкідливих умовах праці. Саме у цьому акті зазначено, що усі показники шкідливого впливу на здоровя працівника мають місце, так вони значно перевищують встановлені норми.

Так, маса піднімання та переміщення вантажу вручну -34-56 кг при допустимій до 30 кг; статистичне навантаження при утриманні вантажу двома руками - 115000 кг/с при допустимому до 70000 кг/с; нахили корпусу вимушені більше 30 градусів - 240 разів за зміну при допустимих до 100 разів. Важкість праці відноситься до 3 класу 3-го ступеню шкідливості.

Таким чином, та обставина, що позивач захворів професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачем не були створені належні і безпечні для здоровя працівників умови праці підтверджені такими документами, - виписками з акту огляду МСЕК та виписками з історії хвороби позивача, характеристикою санітарно-гігієнічних умов праці, медичними довідками, та копією Акту розслідування його професійного захворювання форми П-4 від 01 лютого 2011 року. Суд не може погодитись з думкою представника відповідача, що сам позивач винен у тому, що його здоровю завдано шкоди, бо самостійно приймав рішення про роботу у шкідливих умовах праці, оскільки показники шкідливого впливу на здоровя значно перевищують гранично допустимі норми, про це йдеться в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01 лютого 2011 року форми П-4. За таких обставин суд вважає, що позивач працевлаштовуючись на роботу в шкідливих умовах ні яким чином не погоджувався на виконання роботи з значно перевищуючими, встановлених норм показниками шкідливого впливу на здоровя.

Щодо відшкодування моральної шкоди за професійним захворюванням, яке було встановлено у 2011 році слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці"державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності зі ст. 23, 1167 ЦК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює йому моральній фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Зазначені обставини наступили у ОСОБА_6 у зв'язку із професійними захворюваннями, що призвели до встановлення 30 % втрати професійної працездатності, та третьої групи інвалідності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 10000 гривень 00 копійок.

На підставі ст. 88 ЦПК України, та Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168 Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1 КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В ;

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_7» на користь ОСОБА_6 10000 гривень 00 копійок за спричинену моральну шкоду, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_7» на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ; ОСОБА_2