233 № 233/1939/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участі секретаря Кругової Ю.С.,

заявника -

представника заінтересованої особи -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, про встановлення факту смерті особи в певний час, -

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2016року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті в певний час фізичної особи її батька ОСОБА_2, в якій заявниця зазначила, що Карпенко ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 24 грудня 2015 року у м. Донецьк та був похований у вказаному населеному пункті, тобто на тимчасово неконтрольованій території України. Заявниці було видано лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2, при цьому у зв*язку з тим, що вищевказаний медичний документ виданий закладом охорони здоров*я на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, він є недійсним та не створює юридичних наслідків. У проведенні державної реєстрації факту смерті відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області їй відмовлено, тому, заявниця позбавлена можливості підтвердити смерть свого батька у встановленому законом порядку та не може вступити у права наслідування після смерті ОСОБА_2 та одержати належні виплати на поховання.

Заявниця у судове засідання не з*явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, свою заяву підтримує (а.с. 3).

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

З*ясувавши позицію заявника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заявниця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4-5), відповідно до копії довідки УСЗН Костянтинівської міської ради № НОМЕР_1 від 18 квітня 2016 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Незалежності, 254-4 (а.с. 6). Як вбачається з копії свідоцтва про народження заявниці (а.с. 7), її батьком є ОСОБА_3, марі*ю ОСОБА_4; дівоче прізвище заявницею змінено у зв*язку з реєстрацію та розірванням шлюбу (а.с. 7-11).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно копії паспорту значився зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 12-13); з 19 липня 1969 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що вбачається з копії свідоцтва про одруження (а.с. 14).

24 грудня 2015 року ОСОБА_2 помер у м. Донецьк, тобто, на тимчасово неконтрольованій території України, та був похований у даному населеному пункті (а.с. 16-17), при цьому, медичний документ про смерть ОСОБА_2 № 294 (а.с. 15) виданий закладом охорони здоров*я на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, є недійсним та не створює юридичних наслідків, про заявниці розяснено відділом ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області.

19 квітня 2016 року (а.с. 19) заявниці ОСОБА_1 відділом ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ в Донецькій області було відмовлено у проведенні державної реєстрації факту смерті ОСОБА_2, оскільки пред*явлено медичний документ, виданий закладом охорони здоров*я на тимчасово непідконтрольній території України після 01 грудня 2014 року.

Судом оглянуто доданий до заяви заявницею фотознімок із зображенням місця поховання ОСОБА_2 (а.с. 18).

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

В силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідено до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті ОСОБА_2, 24 грудня 2015 року, що мало місце у м. Донецьк, Україна. Встановлення даного факту необхідно заявниці ОСОБА_1 для можливості оформлення права на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, а також одержання виплат на поховання. Іншим шляхом встановити цей факт неможливо, у проведенні державної реєстрації факту смерті за наявними у заявниці документами відділом ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області відмовлено (а.с. 19). Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Таллінн, Естонія, який був на час смерті зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, - у м. Донецьк 24 грудня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 234-235, 256, 257, 257-1, 259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,- 24 грудня 2015 року у м. Донецьк, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя