РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5686/15-ц

пр. № 2/759/218/16

31 серпня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Самчик І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом представника Публічного акціонерного товариства комерційний Банк "Приватбанк" - Сафір Федіра Олеговича до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний Банк "Приватбанк" - Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення солідарно на користь ПАТ комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №К2U0АU00050048 від 22.05.2006 р. в розмірі 33040, 34 доларів США, що за курсом 24, 82 грн. за 1 долар США службового розпорядження НБУ від 03.03.2015 р. складає 820061, 24 грн. При цьому, посилається на те, що 22.05.2006 р. між Публічним акціонерним товариством комерційний Банк «Приватбанк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №К2U0АU00050048, за умовами якого ОСОБА_2 банком було надано на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового використання грошові кошти як кредит в сумі 9393 доларів США на строк до 21.05.2013 р. і відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобов'язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутних послуг, а також інших фінансових зобов'язань за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення своєчасного виконання кредитних зобов'язань між банком і ОСОБА_2 були укладені договори поруки між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідно до яких вказані особи на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати солідарно за зобов'язаннями ОСОБА_2 по умовах кредитного договору в повному обсязі. Банк виконав свої зобов'язання у відповідності до умов кредитного договору і надав ОСОБА_2 обумовлений договором кредит, але останній не здійснив платежів у відповідності до графіку погашення кредитної заборгованості, й порушивши умови договору, не повертає платежі з погашення суми кредиту та нарахованих відсотків. Тому, банк набув право вимагати погашення кредиту та інших нарахувань за ним внаслідок невиконання і неналежного виконання умов кредитного договору. Відповідно до умов договорів та діючого цивільного законодавства України боржник і поручитель повинні відповідати солідарно перед кредитором. На вимогу банку відповідачі не відреагували. Тому, відповідачі повинні сплатити по умовам договору заборгованість перед банком станом на 03.03.2015 р.: заборгованість за кредитом 7135, 91 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 8765, 80 доларів США, комісію за користування ккредитом 916, 29 доларів США, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 16222, 34 доларів США, а всього 33040, 34 доларів США, і в еквіваленті по курсу НБУ заборгованість становить 820061 грн. 24 коп.

В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги, збільшивши їх, і просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №К2U0АU00050048 від 22.05.2006 р. станом на 20.11.2015 р. у розмірі 39377, 96 доларів США, що за курсом 23, 83 грн. за 1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.11.2015 р. складає 938376 грн. 79 коп., з яких: заборгованість за кредитом 7135, 91 доларів США, еквівалент 170048, 74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9466, 47 доларів США, еквівалент 225585, 98 грн., комісія за користування кредитом 916, 29 доларів США, еквівалент 21835, 19 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 21859, 29 доларів США, еквівалент 520906, 88 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, пояснивши, що банк вже звернув стягнення на заставлений автомобіль, коли у нього не було коштів для погашення заборгованості по графіку, а повторно звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, відповідач порушив терміни позовної давності по щомісячному погашенню заборгованості по тілу кредита, процентам та пені.

Відповідач ОСОБА_3, який також притягунитй до участі в справі в якості правонаступника ОСОБА_4 у зв'язку зі смертю останньої, та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, поясннивши, що банк пропустив терміни позовної давності по зверненню з позовом до суду про стягненя кредитної заборгованості, виходячи з графіку помісячних платежів, і заборгованість складає лише 2714, 46 доларів США з 10.04.2012 р. по 15.05.2013 р.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, відповідачів, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 22.05.2006 р. між Публічним акціонерним товариством комерційний Банк «Приватбанк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №К2U0АU00050048, за умовами якого ОСОБА_2 банком було надано на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового використання грошові кошти як кредит в сумі 9393 доларів США на строк до 21.05.2013 р. і відповідно до договору ОСОБА_2 зобов'язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутних послуг, а також інших фінансових зобов'язань за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення своєчасного виконання зобов'язань між банком і ОСОБА_2 були укладені договори поруки 22.05.2006 р. між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідно до яких вказані особи на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати солідарно за зобов'язаннями ОСОБА_2 по умовах кредитного договору в повному обсязі. Банк виконав свої зобов'язання у відповідності до умов кредитного договору і надав ОСОБА_2 обумовлений договором кредит, але останній не здійснив платежів у відповідності до графіку погашення кредитної заборгованості, й порушивши умови договору, не повертає платежі з погашення суми кредиту та нарахованих відсотків. Тому, банк набув право вимагати погашення кредиту та інших нарахувань за ним внаслідок невиконання і неналежного виконання умов кредитного договору. На вимогу банку від 11.03.2015 р. відповідачі не відреагували. Банк по умовам договору нарахував заборгованість відповідачів перед банком станом на 20.11.2015 р. у розмірі 39377, 96 доларів США, що за курсом 23, 83 грн. за 1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.11.2015 р. складає 938376 грн. 79 коп., з яких: заборгованість за кредитом 7135, 91 доларів США, еквівалент 170048, 74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9466, 47 доларів США, еквівалент 225585, 98 грн., комісія за користування кредитом 916, 29 доларів США, еквівалент 21835, 19 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 21859, 29 доларів США, еквівалент 520906, 88 грн. (а.с. 10-20).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути частину позики частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

Тому, коли не здійснено сплати кредиту та відсотків, банк набув право вимагати в судовому порядку стягнення кредиту та відсотків внаслідок невиконання й неналежного виконання умов кредитного договору і стягнення пені.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають солідарно перед кредитором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, сума заборгованості по кредитному договору підлягає стягненню з відповідачів по справі солідарно.

Однак, вирішуючи питання про стягнення кредитної заборгованості, суд погоджується з доводами відповідачів та представника відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, з слідуючих підстав.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено судом, позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, припинив оплату чергових платежів, і кредитор звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за договором кредиту у квітні 2015 року, надавши розрахунок заборгованості станом на 03 березня 2015 року, а після збільшення позовних вимог в ході розгляду справи-станом на 20.11.2015 р.

Оскільки умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що у справі по умовам кредитного договору (п.1.1.) погашення кредиту (заборгованості за кредитом, процентами, винагородою) повинно здійснюватись позичальником частинами з "10" до "15" числа кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови кредитного договору та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Тому, з врахуванням зазначених норм матеріального права, необхідно застосувати позовну давність до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів, про застосування якої заявили відповідачі та представник відповідача.

Крім того, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягення пені.

Так, пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Така сама правова позиція міститься в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа N 6-116цс13) (Постанова N 6-116цс13).

Таким чином, розмір заборгованості, яка підлягає стягненню, повинна бути в межах строку позовної давності,-по тілу кредита та процентам-3 роки з 10.04.2012 р. і до 15.05.2013 р.-терміну останнього чергового платежу по кредитному договору перед закінчення терміну його дії, по штрафним санкціям-1 рік-перед зверненням з позовом до суду-строк позовної давності закінчився, виходячи з того, що позов поданий до суду 09.04.2015 р., а термін дії договору-по 21.05.2013 р.

Тому, відповідачі повинні сплатити по умовам договору, з застосуванням строку позовної давності, заборгованість, що утворилась станом на 15.05.2013 р., в розмірі 2714, 46 доларів США, виходячи із встановленого щомісячного розміру платежу в 193, 89 доларів США, що в еквіваленті до гривні по курсу Національного банку України станом на дату вирішення спору по суті 31.08.2016 р. (з розрахунку 2565, 2241 грн. за 100 доларів США) становить 69631, 98 грн.

Аргументи відповідачів, представника відповідача співвідносяться з діючим законодавством, алгоритм вирахування заборгованості, виходячи з періодів сплати чергових платежів, є вірним ( а.с.39).

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню судові витрати по справі, понесені за сплату судового збору при подачі позову до суду, виходячи з об'єму задоволених позовних вимог, в розмірі 2067 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.03.2015 р. (а.с.1).

Загальна сума, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів складає 71698 грн. 98 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 252-258, 261, 266, 509, 525, 526, 530, 549, 553, 554, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»-Сафір Федіра Олеговича до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №К2U0АU00050048 від 22.05.2006 р. в сумі 2714, 46 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 31.08.2016 р. (з розрахунку 2565, 2241 грн. за 100 доларів США) становить 69631, 98 грн., судові витрати по справі в сумі 2067 грн., а всього 71698 гривень 98 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя