Справа № 760/5050/16-ц
Провадження № 2/760/3230/16
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до П'ятої київської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

17.03.2016 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до П'ятої київської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття для прийняття спадщини.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21.03.2016 зазначена позовна заява залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам, встановленим статтею 119 ЦПК.

Так, відповідно до пункту 5 частини другої статті 119 ЦПК позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У пункті 7 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладенні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину».

Частина перша статті 30 ЦПК визначає, що «сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач».

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими позовними вимогами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що «суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абзац 2 пункт 24)».

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначила відповідачем - П'яту київську державну нотаріальну контору.

Таким чином, позивачу належить визначитися з колом відповідачів, з урахуванням вимог встановлених нормами чинного законодавства.

Крім цього, в абзаці 6 пункту 24 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

З позовної заяви випливає, що позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2, однак не зазначила причини пропуску строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, позивачу у своїй позовній заяві належить зазначити та обґрунтувати поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Також, відповідно до пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті її бабусі ОСОБА_2, однак не зазначила докази які підтверджують факт родинних зв'язків із спадкодавцем.

Таким чином, позивачу належить зазначити докази на підтвердження факту родинних зв'язків між нею та спадкодавцем.

Ухвалою від 21.03.2016 про залишення позовної заяви без руху позивачу було запропоновано усунути недоліки шляхом подання нової, належним чином оформленої позовної заяви, її копій та копій доданих до неї документів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Строк для усунення недоліків був встановлений - три дні з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

11.04.2016 до суду виконання вимог ухвали про залишення позову без руху від 21.03.2015 від надійшла позовна заява, у новій редакції, з якої випливає, що фактично подано новий позов.

Так у позовній заяві, яка надійшла до суду 17.03.2016, було зазначено лише одного позивача, однак після усунення недоліків збільшилося коло позивачів у цивільній справі.

Зі змісту нового позову випливає, що ОСОБА_3 (позивач-1) є спадкоємцем першої черги за законом, а ОСОБА_1 (позивач-2) та ОСОБА_4 (позивач-3) є дітьми ОСОБА_3

Таким чином, позивач не обґрунтував та не зазначив відповідних доказів, яким чином були порушені права позивача-2 та позивача-3, які не є спадкоємцями у цій справі.

Абзац другий частини шостої статті 6 Закону «Про судовий збір» передбачає, що «у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру».

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Таким чином, кожному позивачу необхідно було сплати окремим платіжним документом судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Однак, до нової позовної заяви не додано документ про сплату ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судового збору.

Крім цього, однією з вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 21.03.2016 було обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та зазначенні доказів на підтвердження цієї обставини.

Однак, ОСОБА_1 вищезазначену вимогу ухвали про залишення позову без руху від 21.03.2016 не виконала.

Частина друга статті 121 ЦПК передбачає «якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві».

Таким чином, позовну заяву належить визнати неподаною та повернути позивачеві.

Керуючись статтями 119, 121 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до П'ятої київської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття для прийняття спадщини, вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л. В. Шевченко