справа № 563/1028/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

складі головуючого судді Загородько Н.А.,

при секретарі Туровичу М.І.

розглянувши подання Корецького районного відділу ДВС про встановлення способу виконання рішення,-

встановив:

Корецький відділ ДВС звернувся до суду з поданням про встановлення способу виконання рішення суду. В обгрунтуванні подання посилається на те, що на виконанні у Корецькому районному ВДВС перебуває зведене виконавче провадження № 48065574 від 14.05.2015 стороною якого, а саме боржником є ОСОБА_1, з примусового виконання виконавчого листа Корецького районного суду № 2-651/11 від 10.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 96662,00 грн., виконавчого листа Корецького районного суду № 563/1028/13-ц від 30.10.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Надра Банк" заборгованості в сумі 155190,38 гри., виконавчого листа Корецького районного суду №563/1068/13-ц від 14.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості в сумі 84516,47 грн., виконавчого листа Корецького районного суду № 563/542/13-ц від 01.07.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості в сумі 21928,23 грн., виконавчого листа Корецького районного суду № 563/1173/13-ц від 14.10.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості в сумі 4252,61 грн., виконавчого листа Корецького районного суду № 563/888/15-ц від 09.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості в сумі 21877,03 грн..

Загальна сума заборгованості за зведеним виконавчим провадження становить 374438,54 грн..

Нерухоме майно боржника, а саме квартира є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору №8-07/МК/2008-980 від 07.03.2008 року укладеним між боржником та ПАТ КБ "Надра" для забезпечення кредитного договору № 8-07/МК/2008-980 від 07.03.2008 року.

Зобов'язання за вищавказаною кредитною угодою ОСОБА_2 не виконувалися належним чином, внаслідок чого ПАТ КБ "Надра" звернувся до Корецького районного суду з відповідним позовом до боржника.

Корецьким районним судом вирішено стягнути з ОСОБА_4Є та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за кредитом в сумі 153945,38 грн., та видано позивачеві виконавчий лист №563/1028/13-ц від 30.10.2014.

Даний виконавчий документ пред'явлений стягувачем до Корецького відділу ДВС та виконується в межах зведеного виконавчого провадження № 48065574.

Однак, відповідно до ч.8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Таким чином, поточне формулювання резолютивної частини рішення Корецького районного суду №563/1028/13-ц від 30.10.2014 не дає можливості державному виконавцеві виконати його фактично.

Зважаючи на викладене, просить встановити спосіб виконання рішення та виселити осіб, що зареєстровані у квартирі боржника.

Представник Корецького районного відділу ДВС та сорони виконавчого провадження в судове засідання не з"явились, хоч про місце та час судового засідання повідомлялися належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Корецькому районному ВДВС перебуває зведене виконавче провадження № 48065574 від 14.05.2015 стороною якого, а саме боржником є ОСОБА_1, з примусового виконання виконавчого листа Корецького районного суду № 2-651/11 від 10.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3Г заборгованості в сумі 96662,00 грн., виконавчого листа Корецького районного суду № 563/1028/13-ц від 30.10.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Надра Банк" заборгованості в сумі 155190,38 гри., виконавчого листа Корецького районного суду №563/1068/13-ц від 14.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості в сумі 84516,47 грн., виконавчого листа Корецького районного суду № 563/542/13-ц від 01.07.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості в сумі 21928,23 грн., виконавчого листа Корецького районного суду № 563/1173/13-ц від 14.10.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості в сумі 4252,61 грн., виконавчого листа Корецького районного суду № 563/888/15-ц від 09.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості в сумі 21877,03 грн..

Загальна сума заборгованості за зведеним виконавчим провадження становить 374438,54 грн..

Згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України та статтею 14 ЦПК України судове рішення є обов'язковим до виконання на всій території України і виконується в порядку, визначеному Законом України „Про виконавче провадження".

Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Зміна способу і порядку виконання судового рішення - це зміна одного виду виконання іншим або визначення чіткого логічного порядку вчинення дій, спрямованих на виконання припису рішення суду.

Чинним цивільним процесуальним законодавством чітко визначено, що зміна способу і порядку виконання рішення суду може мати місце лише у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Так, відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Крім того, ст. 373 ЦПК України передбачає заходи, спрямовані на безумовне виконання рішення суду, що набрало законної сили, а не на зміну його змісту.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України „Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Суд вважає, що доводи державного виконавця про неможливість звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки там, проживають неповнолітні діти, в розумінні ст. 373 ЦПК України не можуть бути підставою для зміни способу виконання рішення суду, оскільки, звернення стягнення на предмет застави відповідно до умов договору та діючого законодавства є правом а не обов'язком заставодержателя. При цьому суд виходив із наступного.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Нормами ст. ст. 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та частиною восьмою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку»).

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Судом встановлено, що державним виконавцем вчиняються дії з виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, на користь іпотекодержателя, а не з виконання судового рішення чи виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

А тому, суд приходить до висновку, що у разі коли державний виконавець вчиняє дії на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення чи виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, то слід виходити із загальних норм Закону України «Про виконавче провадження», тобто проводити виконавчі дії в послідовності в якій вони визначені саме цим законом та провести всі необхідні дії для встановлення не тільки майна, що перебуває в заставі, а і іншого майна боржника на яке може бути проведено стягнення за виконавчим листом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що викладені вимоги держаного виконавця стосуються в цілому вчинення відповідних дій, які у випадку їх задоволення, можуть істотно змінити зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим.

Керуючись ст.ст. 36, 54 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 209-210, 373 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні подання Корецького районного відділу державної виконавчої служби про зміну способу виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд в п'ятиденний строк з часу проголошення.

Суддя: