Справа № 350/1492/15-ц
Провадження № 22-ц/779/87/2016
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М. А. М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 30 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рожнятівського районного суду від 30 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2015 року до повноліття дітей.

Виконання рішення в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Так, на думку апелянта, судом не враховано той факт, що неповнолітні діти та його дружина проживають разом з ОСОБА_2 в належному йому на праві приватної власності житловому будинку. Всі витрати по утриманню сім'ї та господарства несе апелянт. На даний час син ОСОБА_7 навчається в Дрогобицькому коледжі нафти і газу та отримує стипендію, а отже має власний дохід. Позивач працює в санаторії «Ясень», має стабільний дохід, а тому також має можливість надавати грошове утримання дітям.

Судом також не враховано той факт, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває мати похилого віку і стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище.

Зважаючи на це апелянт вважає, що підстав для стягнення з нього аліментів немає. Рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник вимоги підтримали з тих же мотивів, що зазначені в апеляційній скарзі, просили про її задоволення.

ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_2 та його представника, пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З копії свідоцтва про одруження, що міститься в матеріалах справи вбачається, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 р року народження і донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В суді першої інстанції, відповідач визнавав ту обставину, що матеріальну допомогу на сина ОСОБА_7 не надає, а дочці ОСОБА_8 купляє одяг та їжу на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.ст. 180,182,184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд, при визначенні розміру аліментів, повинен враховувати найбільш вагомі обставини, визначені законом, які мають братися ним до уваги при вирішенні спору. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення по справі, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що факт неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків щодо утримання дітей є підтвердженим, а отже позивач вправі вимагати від відповідача (батька дітей) аліменти на її утримання.

Що стосується посилання апелянта на ймовірну втрату ним роботи, у зв'язку з скороченням, то такі є тільки припущеннями, нічим не підтвердженими, голослівними, а тому не приймаються судом до уваги.

Стосовно визначеного судом розміру аліментів, то суд вважає, що такий з огляду на розмір заробітку відповідача, що озвучений ним у суді апеляційної інстанції (9-10 тисяч гривень) не буде для нього надто обтяжливим навіть за наявності обов'язку допомоги перестарілій матері.

Що ж до доводів апелянта про отримання сином стипендії, то таку не слід вважати самостійним постійним доходом, оскільки за своєю правовою природою така є допомогою, що виплачується за умови успішного навчання. Крім цього отримання стипендії сином ОСОБА_7 жодним чином не підтверджено.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв