Справа №474/16/16-ц
Провадження №474/47/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.16 року смт Врадіївка

Миколаївська область

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Фасій В.В.

при секретарі - Багрін Н.А.

з участю відповідача ОСОБА_1

без участі представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Врадіївка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 Н, О., обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору №4 від 16.01.2009 р., ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 20000 грн. зі сплатою 28% річних, строком на 36 місяців, зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 15.01.2012р.

Посилаючись на порушення позичальником кредитних зобов'язань, остаточне припинення ним, з січня 2010р., погашення кредитної заборгованості, не здійснення ним до теперішнього часу відповідних до договору платежів, внаслідок чого у нього, станом на 20.11.2015 р. утворилася заборгованості по кредиту в розмірі 32293,73 грн., яка у добровільному порядку позичальником та поручителями не погашена, просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, звернувшись з заявою (вх.№799 від 22.02.2016р.) про розгляд справи у відсутність представника, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 22.02.2016р. не зяивлася, звернувшись з заявою (вх.№680 від 12.02.2016р.) про розгляд справи у її відсутність, в якій у позові просить відмовити, в звязку з витіком строку позовної давності, здійснення останнього платежу за ним, згідно розрахунку банку, у 2009р..

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 22.02.2016р. не зявився. В ході попереднього судового засідання, 05.02.2016р., позовні вимоги не визнав. Після відкладення попереднього розгляду справи, звернувся через канцелярію суду з заявою (вх.№563 від 05.02.2016р.), в якій просить проводити розглядати справу по суті у його відсутність, у позові просить відмовити, в звязку з витіком строку предявлення вимоги до поручителя.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 22.02.2016р. не зяивлася, звернувшись з заявою (вх.№534 від 04.02.2016р.) про розгляд справи у її відсутність, в якій у позові просить відмовити, в звязку з витіком строку позовної давності, здійснення позичальником останнього платежу за ним, згідно розрахунку банку, у 2009р..

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі (позивача, відповідачів), від яких надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність, з огляду на те, що судом не визнано їх явку обовязковою, фіксування судового процесу по даній справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлені факти:

· 16.01.2009р. між кредитором - ВАТ "Державний ощадний банк України" та позичальником ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №4 (далі - договір), згідно п.п. 1.1, 1.2 розділу І якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 20000грн. під 28 % річних, на строк 36 місяців (з остаточним терміном повернення кредиту 15.01.2012р.), на споживчі цілі, а позичальник, відповідно до п. 1.6 розділу І цього договору зобов'язався здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 555,56 грн., до 30 числа кожного місяця, та здійснити останнє погашення кредиту не пізніше 15.01.2012р (договір, графік погашення кредиту та відсотків згідно договору);

· при укладенні договору, сторони - кредитор ВАТ "Державний ощадний банк України" та позичальник ОСОБА_3, у п. 7.8 р.7 договору погодили збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі комісійних винагород, пені), що передбачені умовами договору (договір);

· 16.01.2009р., з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, між Банком та ОСОБА_1, ОСОБА_4 укладено договори поруки, у п. 1.2 розд.І та п. 1.1. розд. І яких, відповідно, сторони погодили, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором та у. п. 4.2 розд. 4, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя (договір поруки з ОСОБА_1, договір поруки з ОСОБА_4 О.);

· 16.01.2009р. позивач, надав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 20000 грн. (п.1.1 розділу І договору, заява на видачу готівки №23 від 16.01.2009р.);

. 21.08.2009 р. між кредитором та позичальником укладено додатковий договір №1, яким внесено зміни до п.1.6 розд. 1 договору, в частині зобовязання погашення кредиту, згідно графіку до 31 числа. Складено новий графік погашення кредиту, відповідно до якого з лютого 2010р. погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 694 грн. 45 коп. (додатковий договір №1 від 21.08.2009р., графік погашення кредиту);

. останні платежі по договору позивальник здійснив: 31.12.2009р., які в звязку з наявністю заборгованості були зараховані, в сумі 5 грн. 56 коп. на погашення заборгованості по тілу кредиту та в сумі 370,33 на погашення процентів, та 31.08.2009р. в сумі 423,82 грн, з яких 35,21 грн. були зараховані в рахунок погашення комісії нарахованої з 01.05.2009р. по 30.08.2009р., після чого заборгованість по комісії станом на 31.08.2009р. становила «0», та з вересня 2009р. почала нараховуватися заново (накопичувальний підсумок) (розрахунок заборгованості до договору);

· в зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_3 п.п. 1.6 розділу І договору, повне припинення ним з січня 2010р. внесення щомісячних платежів, згідно договору, графіку, у останнього станом на 20.11.2015р., утворилася заборгованість по тілу кредиту в сумі 16085,76 грн., по відсоткам у сумі 9569,56 грн., по комісії у сумі 225,21 грн. та за період з 01.12.2014р. по 01.11.2015 року по пені у сумі 6413,20 грн., яка станом на день розгляду справи в суді, відповідачами добровільно не погашена (довідка про наявність заборгованості позичальника, згідно кредитного договору);

. 06.05.2011р. позичальнику ОСОБА_3, за результатами розірвання шлюбу, присвоєно прізвище з «Багрін» на «Шлікар» (актовий запис про розірвання шлюбу №8 від 06.05.2011р.);

· 07.06.2011р. ВАТ "Державний ощадний банк України" реорганізовано у ПАТ "Державний ощадний банк України" (зміни до статуту ВАТ "Державний ощадний банк України");

· судові витрати понесені позивачем складають - судовий збір 1218 грн. (платіжне доручення №64907008 від 11.12.2015р.);

Суд вважає що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

При прийнятті рішення суд керується ст. ст. 1049,1050, 1054 ЦК України, якими встановлено, обов'язок позичальника повернути позикодавцеві кредит, сплатити проценти у розмірі та умовах, встановлених договором та неустойку відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України; ст. ст. 549, 551 ЦК України згідно яких розмір неустойки, процентів може бути встановлений договором, ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі його порушення настають наслідки встановлені договором або законом, зокрема у виді сплати неустойки, та кредитним договором:- п.п.1.7 - черговість виконання позичальником грошових зобов'язань за договором, при надходженні від позичальника коштів на рахунок погашення кредиту та сплати процентів за користування ним,- п. 1.8 розділу 1, згідно якого за надання банківських послуг позичальник сплачує банку комісійні винагороди, - за обслуговування кредиту в розмірі 0,05% але не менше 5 грн., щомісячно, п.п 5.2 розділу 5, відповідно до якого за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту, та сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,07 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення; п. 6.2 розділу 6, згідно з яким спори за цим договором, врегулювання яких неможливо досягнути шляхом переговорів вирішуються в судовому порядку; п. 7.8 розділу 7.

Крім того суд, керується п. 4.2 р.4 договорів поруки, згідно яких порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителів.

Сттатею 257 ЦПК України, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та пята ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Статтею 267 ЦПК України, що сплив строку позовної давності про застосування якої заявлено стороною у справі є підставою для відмови у позові.

Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постановах Верхового суду України у справі № 6-154цс/15 від 30 вересня 2015 року, у справі № 6-1295/15 від 7 жовтня 2015 року, які є обовязковими для застосування в силу ст. 360-7 ЦПК України.

Частиною 4 ст. 559 ЦПК України. що у разі якщо в договорі поруки не встановлено строку її закінчення, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Статтею 60 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Тому з огляду на вищевикладене, те, що договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором закінчився 15.01.2012р., позивачем не подано доказів на підтвердження направлення Банком вимоги поручителям на протязі 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, суд вважає вимоги позивача заявлені до поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_4, такими що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_3 кредитної заборгованості по тілу кредиту, відсоткам, комісії станом на 19.01.2012р. та по пені за період з 01.12.2014р. по 01.11.2015р., суд вважає їх не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Оскільки умовами договору встановлені як окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, так і кінцевий термін повернення кредиту, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, звертаючись до суду у січні 2016р., позивач пропустив строк позовної давності як до стягнення чергових щомісячних платежів, строк виконання яких настав з січня 2010 року, так і щодо кінцевого повернення кредиту, строк виконання якого настав 15.01.2012року.

Крім того, правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення пені відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах позовної давності за основною вимогою.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо).

За такого, включення для обрахування пені прострочених платежів по сплаті тіла, процентів, комісії, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не передбачено вимогами закону.

Таким чином, оскільки на час звернення позивача до суду сплинула позовна давність щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та по процентам за користування ним, комісії (основна вимога), позивач поважності причин пропуску строку позовної давності не повідомив, то з огляду на наведені норми матеріального права, відсутні й правові підстави для нарахування та стягнення пені за несвоєчасне погашення тіла, процентів та комісії.

В звязку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, у звязку з пропуском позовної давності про застосування якого заявлено відповідачем ОСОБА_3

Питання про судові витрат підлягає вирішенню, в порядку ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10,11,209,213,214,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4 від 16.01.2009р. в сумі 32293 (тридцять дві тисячі двісті девяносто три) грн.. 73 коп. , станом 20.11.2015р., відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Фасій