У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфудс», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ПіреусБанк МКБ» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 6 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» (далі - ПАТ «Піреус Банк МКБ») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 2 червня 2011 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерфудс» (далі - ТОВ «Інтерфудс») було укладено договір про надання овердрафту у розмірі 1 млн. 500 тис. грн на строк до 1 червня 2012 року, а 7 вересня 2011 року між ними укладено договір про надання кредиту у вигляді кредитної лінії у розмірі 4 млн. 900 тис. грн на строк до 6 вересня 2014 року. На забезпечення виконання умов цих договорів банк 2 червня 2011 року та 7 вересня 2011 року відповідно уклав із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договори поруки. У результаті порушення умов кредитних договорів утворилася заборгованість, яку позичальник та його поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили.

З урахуванням наведеного ПАТ «Піреус Банк МКБ» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 2 червня 2011 року у розмірі 1 389 601 грн 53 коп., за кредитним договором від 7 вересня 2011 року - 3 512 722 грн 29 коп. та стягнути солідарно з ТОВ «Інтерфудс», ОСОБА_5 заборгованість та штрафні санкції згідно зазначеного вище договору від 7 вересня 2011 року у розмірі 4 902 323 грн 82 коп.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 6 квітня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Піреус Банк МКБ» відмовлено.

Справа розглядалась апеляційним судом неодноразово. Останньою ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзіПАТ «Піреус Банк МКБ», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Піреус Банк МКБ», суд першої інстанції виходив із того, що банк не надав докази на підтвердження невиконання ним умов договору овердрафту перед товариством, також не надав належні та допустимі докази на підтвердження суми заборгованості. Крім того, суд зазначив, що договори поруки припинено на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також про те, що порука була припинена, оскільки банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за кредитом та у порушення умов вищевказаного договору не повідомив про таке збільшення відсотків поручителів.

Проте повністюпогодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 2 червня 2011 року між ПАТ «Піреус Банк МКБ» та ТОВ «Інтерфудс» було укладено договір про надання овердрафту у розмірі 1 млн. 500 тис. грн на строк до 1 червня 2012 року, а 7 вересня 2011 року вони уклали договір про надання кредиту у вигляді кредитної лінії у розмірі 4 млн. 900 тис. грн на строк до 6 вересня 2014 року. На забезпечення виконання умов цих договорів банк 2 червня 2011 року та 7 вересня 2011 року уклав із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договори поруки

7 березня 2012 року ПАТ «ПіреусБанк МКБ» було підвищено процентну ставку з 17 % річних до 19 % річних.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року, що набрало законної сили, стягнуто солідарно з ТОВ «Інтерфудс», ОСОБА_4 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» заборгованість за договором про надання кредиту у формі кредитної лінії від 7 вересня 2011 року у розмірі 4 621 483 грн 79 коп.

Колегія суддів не може погодитись із вирішенням вимог ПАТ «ПіреусБанк МКБ» до ТОВ «Інтерфудс» з таких підстав.

У ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 1, ст. ст. 2, 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. З огляду на це суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за чч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Апеляційний суд не врахував, що в одне провадження були об'єднані вимоги юридичної особи - ПАТ «Піреус Банк МКБ» - до іншої юридичної особи - ТОВ «Інтерфудс», які виникли з укладеного між ними договору поруки та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (ст. 12 ГПК України), та позов юридичної особи до фізичної особи, які можуть бути самостійним і окремим предметом позову.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 1 липня 2015 року № 6-745 цс 15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для усіх судів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження у справі в цій частині.

Також апеляційний суд не звернув уваги на таке.

У ч. 2 ст. 223 ЦПК України передбачено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Апеляційний суд у порушення вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, а також вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не звернув уваги на те, що спірні договори поруки вже були предметом судового розгляду, так як рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 червня 2016 року, що набрало законної сили, з позивача і поручителя ОСОБА_4 стягнуто кредитну заборгованість, де надавалась оцінка договору поруки, а рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року, що набрало законної сили, у задоволенні вимог про припинення таких договорів було відмовлено.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 340 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 6 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфудс» скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик