Справа № 146/966/16-ц
"22" вересня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.
при секретарі Бойко Т.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до собчака ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
2 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Миру, 21 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, який належить ОСОБА_1, згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого 31 жовтня 1997 року державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», а також зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку даного будинку.
Позов обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Миру, 21 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого 31 жовтня 1997 року державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».
В будинку позивачки зареєстрований відповідач, який був чоловіком позивачки.
Шлюб із відповідачем 25 травня 2016 року було розірвано за рішенням Томашпільського районного суду.
В жовтні 2014 року ОСОБА_3 залишив місце проживання у будинку позивачки, та з того часу в даному будинку не проживає.
Між сторонами у справі будь-яких домовленостей щодо користування жилим приміщенням, належним позивачці, не має, з власної ініціативи відповідач не проживає у будинку позивачки та не має наміру там проживати.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, просить позов задовольнити. В разі неявки не заперечує проти заочного розгляду справи
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений про слухання справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, розглянувши заяву позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.
Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Миру, 21 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області.
Даний будинок належить ОСОБА_1, згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого 31 жовтня 1997 року державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с.6).
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 жовтня 2012 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Миру, 21 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, належить ОСОБА_1А.(а.с.7).
Відповідно довідки селищного голови Вапнярської селищної ради № 1548 від 6 липня 2016 року, ОСОБА_1 проживає в будинку по вул..Миру, 21 смт Вапнярка Томашпільського району вінницької області. Склад сімї складає: дочка собак Н.В., ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_3 фактично не проживає в будинку з жовтня 2014 року по даний час (а.с. 8).
Згідно копії заочного рішення Томашпільського районного суду від 25 травня 2016 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 9).
Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власним майном.
Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з житлових, щодо користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду.
Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.
Позивачкою ОСОБА_1 доведено і встановлено судом, що у жовтні 2014 року відповідач ОСОБА_3 вибув з будинку № 21 по вул..Миру в смт Вапнярка Томашпільського району на інше постійне місце проживання, що підтверджується довідкою Вапнярської селищної ради, відповідач припинив сімейні стосунки з власницею будинку-позивачкою у справі, що стверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами у справі., а тому останній втратив право користування будинком позивачки.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад 6 місяців, суд дійшов висновку, що звернення позивачки до суду є обґрунтованим, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи МВС України.
Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації.
Зазначене свідчить про те, що право ОСОБА_1 стосовно зняття з реєстрації відповідача ОСОБА_3 не порушувалося, що є підставою у відмові в задоволенні цих вимог.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати.
Позивачка ОСОБА_1 при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с.1), а також позивачкою оплачено оголошення в пресі про виклик до суду відповідача в розмірі 180,00 грн. (а.с.19), які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, враховуючи вимоги ст.. 88 ЦПК України.
На підставі викладено, керуючись ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Миру, 21 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 731,20 гривень (сімсот тридцять одну гривен 20 копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5