Справа № 161/3302/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/773/1048/16 Категорія: 21 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Антонюк К. І.,

за участю секретаря Лимар Р. С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеним позовом. Вказував на те, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 15.09.2015 року, яке набрало законної сили, було визнано недійсним попередній договір щодо купівлі-продажу частини будинковолодіння АДРЕСА_1, укладений між ним та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 За вказаним договором він сплатив продавцям 23000 доларів США, які йому на даний час не повернуті. З приводу стягнення зазначених грошових коштів він звернувся з відповідним позовом у січні 2016 року до суду. Під час розгляду справи в суді, йому стало відомо, що відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 14 січня 2016 року, уклавши договір дарування, відчужили належний їм житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку своїй дочці ОСОБА_4

Вважаючи вказаний договір дарування таким, що порушує його майнові права, і укладеним з метою ухилення від повернення йому грошей, позивач просив суд визнати цей договір недійсним з поверненням сторін у попередній стан та відшкодувати йому судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2016 року у задоволенні вказаного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте без з'ясування всіх обставин справи, з порушенням норм процесуального права і невірним застосуванням норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір дарування був вільним волевиявленням його сторін, які вчиняючи даний правочин, жодним чином не порушили будь-які права позивача ОСОБА_3

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За змістом ст. ст. 215, 216 ЦК України вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 717; ч. 2 ст. 719 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 14 січня 2016 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Юхименко І.В, і зареєстровано в реєстрі за № 13. За цим договором дарувальники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подарували, а обдарована ОСОБА_4, безоплатно прийняла у дарунок житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 40-41).

Вказаний договір викладений в письмовій формі, посвідчений нотарільно, та за формою і змістом повністю відповідає вимогам ст. 717, 719 ЦК України.

На час укладення, оспорюваного позивачем договору, жодних обтяжень, заборон щодо дарунку - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які б перешкоджали дарувальникам відчужити це нерухоме майно не існувало.

Отже, встановивши наведені обставини та врахувавши те, що всупереч вимог ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні не довів факту незаконності оспорюваного ним правочину і не надав суду жодних доказів на підтвердження порушень його прав відповідачами під час укладення цього правочину, суд першої інстанції цілком законно і обґрунтовано, прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача і відмовив йому у позові.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на законність прийнятого рішення, а тому відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді