Справа № 357/6663/16-ц Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/6175/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 22.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії суддів Журби С.О., Мережко М.В., із участю секретаря Спеней І.С., розглянувши у м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN WAUZZZ487D065751, від 19 квітня 2013 року відмовлено.

Скасовані заходи забезпечення позову, застосовані за ухвалою від 08.08.2016 року про накладення арешту на зазначений транспортний засіб.

На обгрунтування ухваленого рішення зазначено, що позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного майна від 19.04.2013 року, стороною якого він не був, а від його імені, та не в його інтересах і поза його волею діяла відповідач ОСОБА_3, а тому з врахуванням наведеного вище, суд вважає такі вимоги необґрунтованими, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права в розумінні ст. 16 ЦК України, який не узгоджується з нормами діючого законодавства та суперечить правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справах №6-107цс12 від 07.11.2012 року, №6-36цс11 від 03.10.2011 року, №6-1920цс15 від 04.11.2015 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо в задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Суд вважає за можливе скасувати заходи забезпечення позову по даній справі, які були застосовані судом відповідно до ухвали судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2016року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі

Посилався, при цьому, на його незаконність та необґрунтованість, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 18 червня 2011 року уклав шлюб із ОСОБА_3.

На праві власності позивачу належав автомобіль AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1, придбаний до реєстрації шлюбу ( а.с. 5 ).

10.12.2012 року позивач видав ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність, якою, серед іншого, уповноважив її експлуатувати та розпоряджатися автомобілем AUDI Q7, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, в т.ч. продавати за ціною та на умовах на власний розсуд уповноваженого, при умові сплати, в установленому законом порядку, податку з доходів фізичних осіб або державного мита ( а.с. 4 ).

19.04.2013 року, відповідно до довідки-рахунку №088714, виданої ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_3 від імені власника, у встановленому законом порядку, продала автомобіль AUDI Q7, державний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, ОСОБА_4 за 100 000 грн. ( а.с. 54, 55 ).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Посилаючись на продаж траснспортного засобу без його згоди, неотримання коштів за майно, позивач 14 червня 2016 року звернувся до суду із вказаним позовом. Правовими підставами для задоволення своїх вимог зазначив положення ст.ст. 15, 237, 238, 244, 334, 1212 ЦК України ( а.с. 2-3 ).

Як достовірно встановлено судом, ОСОБА_2 уповноважив, на час укладення правочину, ОСОБА_3, в т.ч. продавати свій траснпортний засіб за ціною та на умовах на власний розсуд уповноваженого, при умові сплати, в установленому законом порядку, податку з доходів фізичних осіб або державного мита, яка у повній відповідності до волі позивача та вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 237-239, 245, 655, 656, 657, 691, 692 ЦК України, відчужила транспортний засіб.

Тобто, волевиявлення позивача на той період, на переконання апеляційного суду, було вільним та відповідало його внутрійшній волі, що є однією із вимог, додержання якої є необхідною для чинності правочину, відповідно до положень ст.ст. 203, 215 ЦК Україїни і яку безпідставно оспорює ОСОБА_2.

За таких обставин, суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, прийшов до висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог і, з додержанням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 16, 203, 215, 237, 238, 244, 245, 655 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 213-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення по справі.

При цьому, дав відповідну оцінку зазначених належних і допустимих доказів у справі згідно положень ст. 212 ЦПК України, в т.ч. і поясненням свідка ОСОБА_6

А тому, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 203, 232, 237, 238, 241, 244, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 57, 58, 59, 60 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції і спростовуються належними та допустимими доказами, зазначеними судом апеляційної інстанції, які суд відносить до числа достовірних.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про те, що суд надав перевагу одним доказам і не надав оцінки, зокрема, поясненням свідка, письмовим доказам, безпідставно відмовив у прослуховуванні звукозапису по іншій цивільній справі, не допитав сторін за договором купівлі-продажу, не врахував звернення до ОСОБА_3 повернути автомобіль, яка коштів за майно йому не надала і переслідувала свої інтереси, змови мами та доньки на заволодіння його транспортним засобом, зацікавленість свідка у розгляді справи на користь відповідачів, вартість автомобіля 315 380 грн., а не 100 000 грн., отриманих представником за правочином, на переконання апеляційного суду, не відповідають дійсності і, відповідно, правового значення для правильного вирішення справи не мають та не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою для задоволення апеляційних вимог.

Зазначені обставини повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, копією довіреності ( а.с. 4 ), довідкою-рахунком ( а.с. 54 ), розпискою ( а.с. 55 ), згідно яких ОСОБА_3, від імені позивача, правомірно відчужила транспортний засіб ОСОБА_4, та рішенням місцевого суду ( а.с. 101-105 ), яке виготовлене з дотриманням положень ст.ст. 212-215 ЦПК України.

Не можуть бути задоволені позовні вимоги на підставі ст. 1212 ЦК України, як зазначив ОСОБА_2, оскільки новий власник автомобіля набула майно на підставі зазначеного правочину, а не безпідставно, як зазначено у названій нормі права.

При цьому, позивач, на переконання апеляційного суду, не позбавлений можливості звернутись до суду із позовними вимогами за інших правових підстав, окрім заявлених по даній цивільній справі, які зазначає в апеляційній скарзі і можливості для такого апелянт не втратив.

ОСОБА_2 вправі звернутись до суду і з вимогами щодо виручених коштів за транспортний засіб.

При цьому, позивач не надав будь-яких доказів про вартість транспортного засобу в 315 380 грн.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене із додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_7