АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Луценко О.М
Справа №756/3543/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

НемировськоїО.В.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності.

12 березня 2016 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, в якій вказав, що ним подано до суду позовну заяву про витребування у ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи можливі незаконні відчуження спірного майна з боку відповідача, є всі підстави вважати, що до вирішення спору судом відповідач може скористатися нагодою та відчужити об'єкт нерухомості третій особі.

Вказане унеможливить/ускладнить виконання рішення суду, оскільки витребуване майно не буде належати відповідачу по справі та доведеться подавати новий позов про витребування вже до нового власника майна.

З урахуванням наведеного просив суд у порядку забезпечення позову про витребування у ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння однокімнатної квартири загальною площею 31,40 кв.м, житловою площею 15,10 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накласти арешт на вказану квартиру.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешту на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,40 кв.м, житловою площею 15,10 кв.м.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначає, що позивачем не було дотримано жодної з вимог ст. 151 ЦПК України щодо змісту заяви про забезпечення позову: не зазначено ніяких причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, не надано обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на спірну квартиру.

Проте, суд першої інстанції на такі порушення уваги не звернув та всупереч ч. 8 ст. 153 ЦПК України розглянув відповідну заяву.

Вказує, що жодних причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та будь-яких сумнівів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити не можливим виконання рішення суду, в позивача не було. Обрання виду забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру позивачем жодним чином не обґрунтовано.

Посилається, що суд першої інстанції вжив заходи забезпечення позову, не пересвідчившись, що між нею та позивачем реально існує спір. Ухвала про забезпечення позову винесена разом з ухвалюю про відкриття провадження без виклику сторін по справі та з'ясування реальних обставин справи, чим було порушено принцип змагальності сторін.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд не навів ніяких мотивів для застосування заходів забезпечення позову та не послався на жодні докази, що дають причини обґрунтовано припускати можливість утруднення виконання судового рішення в майбутньому.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з виділених матеріалів, ОСОБА_3 у позовній заяві просить:

- витребувати у ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння однокімнатну квартиру, загальною площею 31,40 кв.м, житловою площею 15,10 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений ОСОБА_6 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 25121 від 13 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2;

- визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири загальною площею 35,40 кв.м, житловою площею 15,10 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, оскільки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виник спір щодо права власності на квартиру ів разі задоволення позову можуть виникнути труднощі щодо виконання рішення суду.

Обраний позивачем вид забезпечення позову відповідає вимогам ст. 152 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта, що ухвала про забезпечення позову винесена разом з ухвалюю про відкриття провадження без виклику сторін по справі та з'ясування реальних обставин справи, чим було порушено принцип змагальності сторін, оскільки у силу ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

О.В. Немировська