Справа № 164/282/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Токарська І.С.
Провадження № 22-ц/773/563/16 Категорія: 27 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Бовчалюк З.А., Стрільчука В.А.

секретар Кирилюк О.О.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 20 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що 06 липня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19.20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, ОСОБА_3 свої зобов'язання відповідно до умов договору не виконала, у зв'язку з чим станом на 30 листопада 2014 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становила 2665,28 доларів США, що за курсом 14,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.11.2014 року складає 39899,21 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом - 1431,33 доларів США; заборгованість по процентах за користування кредитом - 1075,22 доларів США, заборгованість з комісії за користування кредитом - 100 гривень, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: штраф (фіксована частина) - 33,40 доларів США, штраф (процентна складова) - 125,33 доларів США.

В зв'язку з чим, просив суд стягнути з відповідача заборгованість та понесені судові витрати по справі.

В ході судового розгляду справи позивач подавуточнену позовну заяву та просив стягнути з відповідача 678,55 доларів США процентів за користування кредитом за період з 26 листопада 2011 року по 31 березня 2015 року, судовий збір у справі.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 20 січня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий суд прийшов до висновку, що строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом пропущено. Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на Законі.

З матеріалів справи вбачається, щовідповідно до копії заяви ОСОБА_3 (а.с. 12), Умов і правил надання банківських послуг далі (Правила) (а.с. 13-18) 06.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19.20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той же строк (а.с. 11).

Відповідно до розрахунку, доданого до уточненої позовної заяви, банк просить стягнути з відповідача 678,55 дол. США , що складається з відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 26.11.2011р. по 31.03.2015р. (а.с.77).

Згідно з заявою Позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а.с. 12 зворот).

Виходячи з п. 3.1.1 Умов і правил надання банківських послуг, копії кредитної карти вбачається, що строк її дії закінчився у липні 2009 року (а.с.17,104). Тобто банк нарахував проценти після закінчення строку дії картки.

Заява про надання кредиту, Умови і правила надання банківських послуг не передбачають права банку нараховувати проценти після закінчення строку дії договору.

Відповідно до ст.ст.253, 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

До винесення судом рішення відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності та просить відмовити в позові з цієї підстави.

Із матеріалів справи та розрахунку заборгованості, наданому банком при пред'явленні позову, вбачається, що чергові платежі по відсотках боржник повинен був здійснювати кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст.261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника.

Останній платіж відповідач здійснила 29 червня 2011 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про пропуск Банком строку позовної давності.

Покликання в апеляційній скарзі на положення ст. 625 ЦК України є безпідставним і не узгоджується з положеннями ст. 11 ЦПК України щодо принципу диспозитивності судового процесу, оскільки виходячи із змісту позовної заяви банк нарахував і просив стягнути проценти, встановлені умовами кредитного договору, строк дії якого закінчився. З вимогами щодо відповідальності боржника на підставі ст. 625 ЦК України Банк не звертався.

Правова позиція Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-1206цс15 , на яку Банк посилається в апеляційній скарзі, застосовується у випадках постановленого, але не виконаного рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. У даному ж випадку на підставі рішення Маневицького районного суду від 23 вересня 2011 року, яким було стягнуто заборгованість за даним кредитним договором з ОСОБА_3, звернуто банком до виконання та виконано у примусовому порядку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду, викладених у рішенні, яке постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 20 січня 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді