АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/1639/14-ц
Провадження № 22-ц/792/616/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Купельського А.В., Фанди В.П.,

секретар Лапко Ю.В.,

за участю: прокурора Кучерук А.М.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 02 лютого 2016 року по справі за позовом Чернівецької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави Україна Державного концерну «Укроборонпром» в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору зберігання та відшкодування витрат за зберігання майна,

встановила:

Прокурор Чернівецької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері звернувся з позовом в інтересах держави Україна - Державного концерну «Укроборонпром» в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» та просив визнати недійсним договір зберігання № 06/02-61 від 26.04.2013р., укладений між Державним підприємством «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» та ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» на відшкодування витрат на зберігання майна у сумі 67000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 26.04.2013 р. між ОСОБА_3 та ДП «НТК «Завод точної механіки» було укладено договір зберігання №06/02-61 відповідно до умов якого ДП «НТК «Завод точної механіки» взяло на себе зобов'язання по безоплатному зберіганню майна, а саме: катера Галеон 290, автомобіля «Мерседес - 116», автомобіля «ОСОБА_4 ГАЗ 21». На день укладення договору ОСОБА_3 був директором ДП «НТК «Завод точної механіки», проте даний договір було укладено т.в.о. директора

_____________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_5

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія: 19, 24

ОСОБА_6 Станом на час укладення договору ОСОБА_6 перебував на посаді технічного директора, на посаду т.в.о. директора ДП «НТК «Завод точної механіки» не призначався, а тому не мав права підписувати вказаний договір та перевищив свої службові повноваження, уклавши його. Відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «НТК «Завод точної механіки» від 12.09.2013р., проведеної відділом контролю за здійсненням фінансово-господарської діяльності підприємств-учасників Державного концерну «Укроборонпром», витрати на зберігання майна відповідно до договору зберігання №06/02-61 від 26 квітня 2013р. за місяць склали 13400грн. Таким чином, підприємство недоотримало доходу на загальну суму 67000 грн.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2016 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір зберігання №06/02-61 від 26.04.2013р., укладений між Державним підприємством «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» та фізичною особою ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 243грн.60коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» просить рішення в частині відмови у стягненні з ОСОБА_3 матеріальних витрат скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити. Зазначає, що судом безпідставно не прийнято до уваги розрахунок витрат на зберігання майна, а тому необґрунтованим є посилання суду на відсутність доказів, підтверджуючих розмір збитків, заподіяних підприємству. Також, відмовляючи у стягненні витрат за час понад строк, обумовлений договором, суд не стягнув витрати на зберігання майна за час дії договору.

Апелянт- представник Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» та прокурор апеляційну скаргу підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявився.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2І, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджують підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що 26 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» в особі т.в.о. директора ОСОБА_6 було укладено договір зберігання №06/02-61, згідно з яким ДП «НТК «Завод точної механіки» взяло на себе зобов'язання з безоплатного зберігання майна, яке зазначене в акті прийому-передачі від 16 квітня 2013 року, належного ОСОБА_3, а саме: катера «Галеон-290», автомобіля «Мерседес-116», автомобіля «ОСОБА_4 ГАЗ-21».

Даний договір зі сторони ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» підписаний технічним директором ОСОБА_6

Задовольняючи позов в частині визнання недійсним договору зберігання №06/02-61 від 26.04.2013р., укладеного між Державним підприємством «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що зазначений договір не відповідає частині 3 статті 203 ЦК України, так як підписаний з боку Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» ОСОБА_6 з перевищенням повноважень.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» про визнання

недійсним договору зберігання не оскаржується, а отже не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України якщо у звязку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою.

Частиною 3 ст. 947 ЦК України передбачено, що при безоплатному зберіганні поклажодавець зобовязаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 953 ЦК України зберігач зобовязаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився

Відповідно до п.1.4, п.3.6 Договору зберігання № 06/02-61 від 26.04.2013 року строк зберігання зазначеного майна становить один місяць з моменту його підписання. Зберігач зобовязаний на першу вимогу поклажодавця повернути майно, прийняте на зберігання.

20 травня 2013 року ОСОБА_7 направив ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» заяву про повернення до 22 травня 2013 року майна, яке знаходиться на зберіганні. Майно ОСОБА_7 повернуто не було та запропоновано укласти договір на платній основі.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.07.2013 року задоволено позов ОСОБА_7 та зобовязано ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» повернути майно ОСОБА_7

Оскільки знаходження майна понад строк, обумовлений договором, відбулося з вини ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки», з відповідача не можуть бути стягнуті витрати на зберігання речі за період з 27 травня 2013 року по 01.10.2013р.

В обґрунтування розміру витрат на зберігання майна позивачем надано розрахунок витрат, понесених при зберіганні автомобіля і катера, за підписом головного бухгалтера ОСОБА_8, згідно з яким розмір витрат становить 13404грн.49коп. (а.с.9) .

Однак, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що зазначений розрахунок, вона, як головний бухгалтер, не підписувала.

Також, в судовому засіданні 28.04.2014 року представником ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» було подано розрахунок вартості зберігання майна, підписаний головним бухгалтером ОСОБА_9, відповідно до якого розмір витрат щомісячно становить 6827грн.17коп. (а.с.75).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції та апеляційним судом при перегляді рішення в апеляційному порядку розяснено сторонам відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України право на призначення експертизи з метою встановлення розміру заподіяної шкоди.

За заявою представника позивача по справі ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду від 29.04.2015 року призначалась судово-бухгалтерська експертиза.

18.05.2015 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта про необхідність надання первинних бухгалтерських документів, в яких відображені фактичні витрати підприємства щодо зберігання майна відповідача за період з 26.04.2013р. по 01.10.2013р. Вказане клопотання було вручено представнику позивача 21.05.2015 року. Однак, згідно повідомлення №1227/15-26 від 23.06.2015 (т.1 а.с.211) судовий експерт не має можливості надати висновок експертизи у звязку із ненаданням позивачем первинних бухгалтерських документів, в яких відображені фактичні витрати підприємства щодо зберігання майна відповідача за період з 26.04.2013р. по 01.10.2013р.

При перегляді рішення в апеляційному порядку сторони заяву про призначення відповідної судової експертизи не подали.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат підприємства щодо зберігання майна відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» відхилити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ (ОСОБА_10)

Судді: /підпис/ (ОСОБА_11)

/підпис/ (ОСОБА_4)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова