АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5351/16 Головуючий 1 інст. Чайка І.В.
Справа № 641/3736/16-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Бездітка В.М.,

Івах А.П.,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_4, треті особи: підприємство «Основа-Промінвест» Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів», Товариства з обмеженою відповідальністю НВП «Укроснова» про визнання недійсним третейського застереження,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним третейське застереження викладене у п. 5.4. договору поруки № BL 11507-П3 від 28.01.2010 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, у зв'язку з чим визнати недійсним вказаний правочин в даній частині.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що п.5.4. договору поруки № BL 11507-П3 від 28.01.2010 року в редакції додаткової угоди № 4 від 31.05.2013 року укладеного між ПАТ « Універсал Банк» та підприємством «Основа-Про», п.5.4. договору поруки № BL 11507-П4 від 28.01.2010 року в редакції додаткової угоди № 4 від 31.05.2013 року укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ НВП «Укроснова», п.5.4. договору поруки № BL 11507-П3 від 28.01.2010 року укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та позивачем, розгляд спорів по даним правовідносинам допускається у постійно діючому Третейському суді при Асоціації Українських банків за адресою: м.Київ, вул. М.Раскової, 15.

Враховуючи вказані обставини та відповідно до Закону України «Про третейські суди» та змін до нього, позивач просив недійсним п.5.4. додаткової угоди № 4 від 31.05.2013 року, визнати недійсним третейське застереження викладене у п. 5.4. договору поруки № BL 11507-П3 від 28.01.2010 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, у зв'язку з чим визнати недійсним вказаний правочин в даній частині.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх доводів щодо наявності третейського застереження у договорі.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та такими, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що 28.01.2010 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № BL 11507-П3, згідно якого позивач поручився перед кредитором за виконання підприємством «Основа-Промінвест» Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів», усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли за кредитним договором № BL 11507 від 28.01.2010 року.

В п.5.4. вказаного договору вказано, що цей договір регулюється законодавством України. Сторони погодили, що усі спори суперечки, які виникають у зв'язку з цим договором, врегулювання яких неможливо досягнути шляхом переговорів вирішується в судовому порядку згідно чинним законодавством України. Кредитор повідомляє, що у разі невиконання поручителем своїх зобов'язань, що виникають з цього договору, з поручителя можуть стягуватись понесені кредитором витрати, які підлягають сплаті відповідно до чинного законодавства України, в процедурі примусового стягнення сум заборгованості за цим договором. При цьому, у разі, якщо поручитель є фізичною особою та/або споживачем і укладає цей договір не як суб'єкт підприємницької діяльності. Сторони керуючись ст.112 Цивільного-процесуального кодексу України, дійшли згоди про встановлення договірної підсудності, а саме всі спори за цим договором розглядаються Оболонським районним судом м. Києва.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що, оскільки п. 5.4 договору поруки № BL 11507-П3 від 28.01.2010 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та позивачем, не містить будь - якого третейського застереження, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції на те, що вказане третейське застереження наявне в додатковій угоді до договору поруки, оскільки матеріали справи не містять вказаної додаткової угоди, де б було зазначено про третейське застереження.

Крім того, позовні вимоги щодо визнання недійсним третейського застереження у додаткових угодах не заявлялись і не були предметом розгляду у суді 1 інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні, судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - А.П. Івах

В.М. Бездітко