Справа № 642/7335/15ц
Провадження №2/642/119/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

За участі секретаря Радько В.В.,

розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди -

встановив:

22.04.2016 р. представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова із заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, вказуючи, що просить вжити заходів щодо забезпечення позову для попередження умисного створення відсутності майна у відповідача, вказуючи, що на даний момент вона має підстави побоюватись, що Відповідач ОСОБА_3 може розпорядитись своїм майном та відчужити його на користь невідомих осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до ч.3 цієї ж статті, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 280 819, 95 грн. як суму збитку, не відшкодованого страховою компанією; 10 227 грн. витрат на правову допомогу та 3 115 грн. у якості сплаченого судового збору.

Однак, у своїй заяві представник позивача не зазначає перелік майна Відповідача, та правові підстави належності цього майна Відповідачу, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання про співмірність заявлених позовних вимог та вимог про накладення арешту на майно.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» : «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам… Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.....Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими..... »

При вивченні матеріалів заяви та доданих до неї документів встановлено, що у заяві про забезпечення позову не зазначено конкретних причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а саме представник позивача не вказує у заяві про забезпечення позову наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову можуть у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки позивачем у своїй заяві не обґрунтовано у повному обсязі необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно Відповідача ОСОБА_3, а тому суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку доцільним та співрозмірним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,153,293 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - відмовити за необгрунтованістю.

Повідомити позивачу, що відмова у задоволенні заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: