Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1471/15-ц
Провадження № 2/674/88/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Дунаєвецької міської ради Хмельницької області,

треті особи: ОСОБА_2

ОСОБА_3

КП Дунаєвецької районної ради

«Інвентарбюро»

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом

В С Т А Н О В И В :

12 жовтня 2015 року, позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з уточненими під час судового розгляду позовними вимогами до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП Дунаєвецької районної ради «Інвентарбюро» про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що 21 червня 1993 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: вул. Червонопартизанська, 32, м.Дунаївці, яка була приватизована і по 1/5 частині належала ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7.

27 серпня 1996 року помер батько, ОСОБА_8, а 29 січня 2015 року померла мати, ОСОБА_6, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть.

Після смерті батька мати успадкувала його майно та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в розмірі 1/2 частини жилої квартири, яка ніби то належала померлому батьку. Всі документи мати зберігала в себе.

Після смерті матері позивач звернувся до державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після померлої 29 січня 2015 року ОСОБА_6 на частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в звязку з неможливістю встановити частку спадкового майна, що належала померлій 29.01.2015 року ОСОБА_6.

Відповідно до довідки, виданої КП Дунаєвецької районної ради «Інвентарбюро» кожному співвласнику належить 1/5 частина даної квартири, а в свідоцтві про право на спадщину за законом від 11 листопада 1997 року, виданого на ім.»я матері ОСОБА_6 вказано, що спадкове майно складається з 1/2 частини жилої квартири, що належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Дунаєвецькою міською радою від 21.06.1993 року. Отже, мати отримала свідоцтво про право на спадщину за законом з помилкою, яка полягає у неправильному визначенні частки. Так, дружина успадкувала після смерті свого чоловіка половину майна, а не 1/5 частину, тим самим порушивши право співвласників даної квартири.

Невідповідність частки вимогам законодавства перешкоджає позивачу оформити право на спадщину, а тому звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позов підтримав і просив його задовольнити пояснивши суду, що їхня сім»я, яка складалася із пяти чоловік: батька - ОСОБА_5, матері - ОСОБА_6 , нього, як сина - ОСОБА_1 , невістки - ОСОБА_9 та внука - ОСОБА_7 в 1993 року приватизувала квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_2 і кожному належало в квартирі по 1/5 частині.

27 серпня 1996 року батько ,ОСОБА_8, помер і 11 листопада 1997року мати звернулася до нотаріуса і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом згідно якого успадкувала ,як дружина померлого ,1/2 частини жилої квартири, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло ,виданого Дунаєвецькою міською радою від 21.06.1993 року . Про отримання такого свідоцтва не було відомо.

29 січня 2015 року померла ОСОБА_6 і тоді дізнався в КП «Інвентарбюро», що нотаріус, при видачі матері свідоцтва про право на спадщину за законом, неправильно визначив частку батька,що є перешкодою для оформлення спадщини після смерті матері.

Представник відповідача: Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з»явився, однак надіслав суду повідомлення про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа: ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечила і пояснила, що їй , позивачу і їхньому сину належить по 1/5 частині в квартирі. Померлим також належала така частка, але тільки після смерті матері дізналися,що вона успадкувала після смерті чоловіка 1/2 частину квартири і тим самим успадкувала їхні частини. Мати була така,що документи нікому н показувала. На даний час позивач не може оформити спадщину.

Треті особи: ОСОБА_3 та представник КП Дунаєвецької районної ради «Інвентарбюро» в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача,третьої особи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 червня 1993 року Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира,яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 59,4 кв.м належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та членам його сім»ї ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7. Свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 18 червня 1993 року і зареєстровано в МКП «Інвентарбюро» у реєстрову книгу за № 1-25.

Відповідно до норм ст..112 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) на час набуття власності, майно квартира належала всім на праві спільної часткової власності і всім визначено частку по 1/5 кожному.

27 серпня 1996 року помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст.ст.529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 були діти,дружина і батьки померлого, які прийняли спадщину.

ОСОБА_6 була дружиною померлого і їй відповідно до ст.22,28 КпШС Української РСР (в редакції 1969р.) належало майно, нажите подружжям за час шлюбу в рівних частках.

Згідно копії спадкової справи № 540-97 від 11 листопада 1997 року ,заведеної державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5, померлого 27.08.1996 року видно, що 11.11.1997 року з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка звернулася ОСОБА_6 і спадкове майно складалося з трьох-кімнатної квартири і інших спадкоємців на майно не було. Нотаріусу предявлена довідка-характеристика МКП «Інвентарбюро» від 14.10.1997 року з якої вбачається, що квартира належить власникам: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, однак їх частини в довідці не зазначені.

11 листопада 1997 року державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори видано ОСОБА_6, як дружині померлого 27.08.1996 року ОСОБА_5, свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі якого успадкувала 1/2 частини жилої квартири, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, яка знаходиться в АДРЕСА_4 загальною площею 59,4 кв.м, зареєстровано в реєстрі за № 1-1044 і яке зареєстровано в МКП «Інвентарбюро» в книзі реєстрації за № 1-25.

29 січня 2015 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: частку в квартирі АДРЕСА_4.

Позивач , ОСОБА_4, є єдиним спадкоємцем першої черги, як син померлої, який прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження,копією спадкової справи № 65-2015 р. від 02.10.2015 року та витягами із Спадкового реєстру.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 жовтня 2015 року державний нотаріус Дунаєвецької державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, яка залишилася після померлої 29 січня 2015 року ОСОБА_6, оскільки неможливо встановити частку спадкового майна.

З довідки, виданої Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» від 29.09.2015 року № 62 видно,що 11 листопада 1997 року після смерті ОСОБА_5 було оформлено спадщину ОСОБА_6К, де неправильно вказана частка ( замість 1/5 частини вказано ? частина).

Відповідно до ст..1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа,якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п.27 визначено, що відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді , коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Враховуючи те, що видане 11 листопада 1997 року свідоцтво про право на спадщину державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 порушує права співвласників квартири в АДРЕСА_5, які мають право на 1/5 частку даної квартири і воно видано на 1/2 частку квартири померлого ОСОБА_5 в той час,як йому належало 1/5 частка, а тому дане свідоцтво про право на спадщину слід визнати недійсним.

Позивач ОСОБА_4 відмовився від стягнення судового збору з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.529, 561 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.22 КпШС Української РСР (в редакції 1969р.), ст. 1301 ЦК України, п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори Хмельницької області 11 листопада 1997 року після смерті ОСОБА_5, померлого 27 серпня 1996 року його дружині ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №1-1044 та зареєстрованого 12.11.1997 року в книзі реєстрації МКП «Інвентарбюро» за №1-25.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук