Справа № 226/1507/16-ц
Cправа № 226/1507/16-ц
Провадження № 2/226/665/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що 30.01.2008 року вона придбала за договором купівлі-продажу квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який є її сином та який з серпня 2014 року за адресою реєстрації не проживає. Їй відомо, що відповідач проживає та працює в Російській Федерації, але точна адреса проживання останнього їй невідома. На теперішній час в неї виник намір продати вказане житлове приміщення. Тому позивач, посилаючись на ст.405 ЦК України, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, пояснивши, що її син ОСОБА_3 виїхав до Російської Федерації у звязку з роботою. Останні місяці з ним зв'язок втрачений, оскільки відповідач з бригадою переїхав з м.Норильськ на Кольські острова. До цього вони спілкувалися з сином, повідомляли йому про ситуацію, що склалася з його реєстрацію, про бажання продати квартиру. Відповідач не заперечував проти зняття його з реєстраційного обліку через суд, оскільки приїхати до України не може і не бажає.

Третя особа ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги та пояснення своєї дружини.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився, повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до цивільно-процесуального законодавства.

Заслухавши позивача, третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: Донецька область, м.Мирноград (м.Димитров), АДРЕСА_2, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.01.2008 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області, реєстровий номер 618, що підтверджується відповідним договором, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Бюро технічної інвентаризації м.Димитров (а.с.6, 7).

Позивач ОСОБА_4 з 13.08.1988 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з третьою особою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про їх шлюб.

Відповідно до свідоцтва про народження позивач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_2 є батьками відповідача ОСОБА_3

У даній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить довідка виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 06.09.2016 року (а.с.12).

Відповідно до акту обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Істок» від 29.08.2016 року, виготовленого членами правління за участю мешканців-сусідів, відповідач ОСОБА_3 з 01.06.2010 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, в дійсності з серпня 2014 року по день складання акту за вказаною адресою не проживав (а.с.8).

Дану обставину у судовому засіданні підтвердили допитані свідки.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона мешкає в одному підїзді будинку № 74 м-ну «Західний» м.Мирноград Донецької області з подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_6. Її квартир розташована на другому поверсі, а квартира позивача на пятому. У ОСОБА_1 є єдиний син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, однокласник її доньки, який проживав зі своїми батьками, а приблизно два роки тому уїхав до Росії після того, як отримав виклик на роботу на Північ. З того часу він додому не повертався. Хлопець виїхав з дому добровільно, його проводжали, він не був одружений.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що понад десять років вона підтримує дружні стосунки з подружжям ОСОБА_9 та ОСОБА_6, у яких неодноразово бувала дома за адресою: АДРЕСА_3 на пятому поверсі, номер будинку не памятає. У 2014 року єдиний син ОСОБА_1 - ОСОБА_7, котрому 27 років, уїхав до Росії на заробітки. З того часу вона його в м.Мирноград не бачила. Їй відомо, що до початку літа 2016 року батьки спілкувалися з сином за телефоном, а після того, як той змінив чи місце свого проживання, чи місце роботи, зв'язок з відповідачем було припинено. Сімя ОСОБА_1 благодійна, не конфліктна. Їх дитина добровільно покинула домівку у звязку з роботою.

За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру (будинок), користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 405 ЦК України визначені права членів сімї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою розташування квартири позивача, належної їй на праві приватної власності, у якості повнолітнього члену її сімї, як син, не мешкає у даному житловому приміщенні з 2014 року по теперішній час, також він не є співвласником спірної житлової площі.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Зясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не знайшов, що вони були поважні.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що будь-яких договорів щодо користування будинком позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідача інтересу до вказаного житла понад один рік, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі ст.150 СК України, ст.ст.386, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215, 226, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою номер 28 (двадцять вісім) у будинку номер 74 (сімдесят чотири) мікрорайону «Западний» у місті Мирноград Донецької області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 28.09.2016 року.

Суддя Ж.Є.Редько