Справа №481/271/16-ц 28.09.2016 28.09.2016
Справа № 481/271/16-ц
Провадження №22-ц/784/2209/16 Головуючий у 1-й інстанції Уманська О.В.
Категорія 5 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

суддів Базовкіна Т.М., Довжук Т.С.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2016 року за позовом

ОСОБА_2 до Новобузької міської ради Миколаївської області, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Новобузької міської ради Миколаївської області про визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивачка зазначала, що у жовтні 1995 року за усною домовленістю з ОСОБА_4, яка за довіреністю від 2 вересня 1995 року представляла інтереси ОСОБА_3, як власниці житлового будинку № 114 по вул. Гребеннікова в м. Новий Буг Миколаївської області, придбала цей будинок. В рахунок придбання нерухомого майна позивачка передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5000 грн., а остання передала їй ключі від будинку, документи на нього та дозволила їй у цей будинок вселитися. Позивачка своїми силами зробила капітальний ремонт будинку і проживає в ньому з жовтня 1995 року по даний час. Посвідчити у встановлений законом спосіб угоду купівлі-продажу вона не має можливості, оскільки ОСОБА_4, яка за довіреністю продала їй спірний будинок померла.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на цей будинок за набувальною давністю.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка вказує, що суд неповно з'ясував обставини спору, в звязку з чим висновки суду не відповідають положенням закону, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що житловий будинок розташований по вул. Гребеннікова, 114 в м. Новий Буг Миколаївської області належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 29 листопада 1994 року (а.с. 34, 40-45).

Дорученням від 2 вересня 1995 року ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 продати вказаний житловий будинок (а.с. 9).

Позивачка ОСОБА_2 посилалася на набуття нею права власності на будинок за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, оскільки житловим будинком по вул. Гребеннікова № 114 в м. Новий Буг вона володіє з жовтня 1995 року на підставі усно укладеного договору купівлі-продажу цього будинку з представником власника ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні даного позову, районний суд виходив з того, що володіння спірним житловим будинком позивачки ґрунтується на відповідній правовій підставі, якою є договір купівлі-продажу спірного будинку між нею та представником власника цього будинку, що унеможливлює визнання права власності на цей будинок з підстав передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 444 ЦК України.

В той же час, в повній мірі з даним висновком неможна погодитись, оскільки він є передчасним.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем та відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Стаття 35 ЦПК України зазначає, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права, і обовязки, встановлені ст. 27 цього Кодексу. Сторони, крім прав та обовязків, визначених ст. 27 ЦПК України , мають ще додаткові права, встановлені ст. 31 ЦПК України.

Із змісту позову вбачається, що він носить матеріальний характер та безпосередньо стосується відповідних прав та обовязків ОСОБА_3, як власниці житлового будинку № 114 по вул. Гребеннікова в м. Новий Буг Миколаївської області, право власності на який позивачка вимагає визнати за собою.

В той же час ОСОБА_3 ухвалою суду від 11 липня 2016 року залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, тоді як в силу безпосереднього матеріально правового інтересу у даному спорі, її процесуальне положення має бути визначено, як відповідача.

Так, в порушення положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, відповідно до яких, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки , попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом, районній суд вказаних приписів не вчинив. В той же час в оскаржуваному рішенні суд формально зазначив, що відповідачем у справі має бути власник майна, а не Новобузька міська рада.

Таким чином, не зважаючи на те, що позов предявлено до неналежного відповідача, районний суд в рішенні навів висновки щодо суті позовних вимог, тобто щодо їх необґрунтованості, та саме з зазначеної правової підстави відмовив в задоволенні позову, тоді як предявлення позову до неналежного відповідача, та відмова позивача щодо його заміни (якщо така відмова мала місце), є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

За вказаних обставин, враховуючи, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості застосувати положення ч. 4 ст. 10 та ст. 33 ЦПК України, оскаржуване рішення суду, як таке, що ухвалене без дотримання норм процесуального права, що потягло за собою невірне зазначення правової підстави відмови в задоволенні позову, відповідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні в частині правової підстави відмови в задоволенні позову.

В звязку з наведеним, доводи апеляційної скарги стосовно невірності висновків суду, на думку апелянта, щодо безпідставності позовних вимог щодо виникнення права власності за набувальною давністю, підлягають відхиленню. Так, відмова в задоволенні позову з процесуальних підстав не перешкоджає повторному зверненню до суду при наявності відповідних умов.

В іншій частині вказане рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2016 року змінити в частині зазначення правової підстави відмови в задоволенні позову.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді

ОСОБА_1

ОСОБА_5

ОСОБА_6