ЄУН № 389/2527/16-ц
Провадження № 2/389/899/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

при секретарі - Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Знамянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини по заповіту після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 20 липня 2010 року.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 20 липня 2010 року померла її мати ОСОБА_4, яка на день смерті проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя остання склала заповітне розпорядження, за яким заповіла їй все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося та передала їй правовстановлюючі документи на дім. З матір'ю вона проживала по сусідству, доглядала, дбала про неї та здійснила її поховання. Тож, коли мати померла вона у шестимісячний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звернулася, оскільки фактично вступивши у право управління її майном та маючи на руках оригінал правовстановлюючого документу на дім вважала, що цього достатньо для прийняття спадщини.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Вказала, що після того як померла її мати вона тривалий час перебувала у дуже пригніченому стані, оскільки вони з матір'ю були дуже близькими. Проживали з матір'ю у сусідніх будинках, вона до останнього здійснювала за нею догляд. Після смерті матері до теперішнього часу доглядає будинок, засаджує город. Таким чином вважає, що фактично прийняла спадщину померлої матері.

Представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності.

Третя особа позовні вимоги не визнав, вказав, що у позивача не було ніяких перешкод для своєчасного прийняття спадщини матері. Вказав, що він не прийняв спадщину після смерті матері, оскільки позивач ввела його в оману, зазначивши, що будинок належить їй.

Представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки строк для прийняття спадщини позивачем пропущено без будь-яких поважних причин на те. Поважних обставин, що слугували перешкодою для своєчасного прийняття спадщини, ОСОБА_1 не зазначила так як вони відсутні, вона не скористалася своїм правом на спадщину.

Заслухавши пояснення присутніх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до 20 липня 2010 року померла мати позивача та третіої особи - ОСОБА_4 в селі Дмитрівка Знам'янського району Кіровоградської області (а.с. 7). За життя, а саме 29 серпня 2007 року вона склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 усі свої права та обов'язки, які їй належали на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть належати їй у майбутньому та все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право (а.с. 11).

Довідка ОСОБА_3 сільськох ради від 15 липня 2016 року свідчить про те, що ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована та проживала одна ІНФОРМАЦІЯ_2. У сільській раді від імені останньої 29 серпня 2007 року за №250 посвідчено заповіт, який не змінено і не скасовано (а.с. 14).

З наданих позивачем витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі, про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтва про право на срадщину та довідки про приналежність житлового будинку, вбачається, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житловий будинок №8, розташований по вулиці Коцюбинського в селі Дмитрівка Знам'янського району Кіровоградської області, який вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5І, який помер 16 лютого 2007 року (а.с.8,9,10,12).

Нотаріусом Знам'янської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 у зв'язку з пропуском встановленого строку для її подання (а.с.13).

Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та довідка нотаріуса свідчать про те, що після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася (а.с.45,46). Родинний зв'язок між спадкодавцем та позивачем підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб останньої (а.с. 5,6). З пояснень сторін у судовому засіданні з'ясовано, що ОСОБА_2 є рідним братом позивача.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що кореспондується з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві.

Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Уповноважений представник відповідача визнав позов повністю, що є проявом принципу диспозитивності, не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб.

Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, який діє для України з 11.09.1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. ОСОБА_1, повязана зі спадкодавцем кровним походженням, на її імя складено заповіт, тобто усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких є позивач.

З урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року), а також визнання позову відповідачем, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_4 ніхто не прийняв, враховуючи, що позивач, поховавши матір, вступила в управління і розпорядження її майном, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, є поважною, позовні вимоги обґрунтовані та доведені, а тому вважає за можливе визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Оскільки позивачем не ініційовано питання розподілу судових витрат, суд залишає їх по фактично понесеним самим позивачем.

На підставі викладеного ст.ст.1220, 1222, 1268-1270, 1272 ЦК України, керуючись ч.4 ст.174, ст.ст.209,212-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщинии - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла 20 липня 2010 року, строком на два місяці, який обчислювати з дня наступного після набрання рішенням суду законної сили.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через даний суд до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Берднікова