Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Оздоровчого комплексу «Люстдорф» Національної спілки театральних діячів України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора Імпекс», ОСОБА_4, треті особи: Прокуратура Київського району м. Одеси, Національна спілка театральних діячів України, про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора Імпекс» до Оздоровчого комплексу «Люстдорф» Національної спілки театральних діячів України про визнання добросовісним набувачем та про усунення перешкод у користуванні майном, за касаційною скаргою Оздоровчого комплексу «Люстдорф» Національної спілки театральних діячів України на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Оздоровчий комплекс «Люстдорф» Національної спілки театральних діячів України (далі - ОК «Люстдорф» НСТД України) звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора Імпекс» (далі - ТОВ «Флора Імпекс»), ОСОБА_4, треті особи: Прокуратура Київського району м. Одеси, Національна спілка театральних діячів України, про визнання за ним права власності та витребування на його користь нерухомого майна - нежитлових будівель, які складаються з будівель літ. «В3», «Г,г», «Д,д», «Е,е», «Ж,ж», «Л,л», загальною площею 1368,7 кв. м, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 4 993 кв. м за адресою: Одеська область, вул. Симоненко Василя, буд. 21-А, яке зареєстровано за ТОВ «Флора Імпекс» та нерухомого майна 4/100 будівель бази, яка складається з гаражів під літ. «С» і складу будівельних матеріалів під літ. «Т», загальною площею 153 кв. м, що розташовані на земельній ділянці, загальною площею 4 993 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, яке зареєстровано за ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що спірне майно належало Одеському будинку творчості НСТДУ, на підставі свідоцтва про право власності від 27 січня 2004 року, яке було зареєстроване 29 січня 2004 року, в Овідіопольському районному бюро технічної інвентаризації під №452031, номер запису 15 в книзі 1. В подальшому назву Одеського будинку творчості НСТДУ було змінено на «Оздоровчий комплекс «Люстдорф» НСТД України. Таким чином з часу реєстрації, ОК «Люстдорф» НСТД України, як правонаступник Одеського будинку творчості НСТДУ, вважав себе єдиним належним власником спірного майна. В січні 2014 року керівництво ОК «Люстдорф» НСТД України, випадково, а саме з листа ПП «Зоряне небо», в якому було викладене прохання надати згоду на оформлення правоустановчих документів на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Василя Симоненко (Чорноморка) дізналась про те, що їх право власності було порушено, що і стало причиною звернення до суду з віндикаційним позовом.

ТОВ «Флора Імпекс» звернулась до Київського районного суду із зустрічним позовом про визнання добросовісним набувачем та про усунення перешкод у користуванні майном.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник ТОВ «Флора Імпекс», послався на те, що ТОВ «Флора Імпекс» є добросовісним набувачем спірного майна, так як договір купівлі - продажу було укладено нотаріально, будь яких заборон під час укладення договору не існувало, ПП «Зоряне небо», було зареєстрованим власником вказаного майна, та мало право на його відчуження, будь яких порушень прав інших осіб на час укладення договору не існувало.

Крім того, представник ТОВ «Флора Імпекс» звернув увагу на те, що раніше - 08 липня 2014 року Національна спілка театральних діячів України, (НСТДУ), звернулась до Київського районного суду з віндикаційним позовом до ТОВ «Флора Імпекс», під час розгляду якого на спірне майно було накладено арешт.

Вказані обставини стали причиною звернення ТОВ «Флора Імпекс» до суду із зустрічним позовом про визнання добросовісним набувачем та про усунення перешкод у користуванні майном.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015 року узадоволенні позову Оздоровчого комплексу «Люстдорф» Національної спілки театральних діячів України було відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Флора Імпекс» також було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням ОК «Люстдорф» НСТД України звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою.

При цьому, рішення суду оскаржено позивачем тільки в частині відмови у задоволенні позову ОК «Люстдорф» НСТД України, а тому, відповідно до діючих норм процесуального законодавства апеляційним судом переглянуто тільки в цій частині.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОК «Люстдорф» НСТД України, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОК «Люстдорф» НСТД Українита ухвалу суду апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОК «Люстдорф» НСТД України задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно тексту рішення Господарського суду Одеської області по справі №30-24/160-04-6850 від 03 грудня 2004 року, що набрало законної сили 25 січня 2005 року, після прийняття Одеським апеляційним господарським судом постанови по справі, №30-24/160-04-6850, згідно Свідоцтва про право власності на Одеський будинок творчості Спілки театральних діячів України, виданого 20 червня 2003 року фондом державного майна України на підставі Закону України «Про професійних творчих працівників та творчі спілки», постанов Кабінету міністрів України «Про передачу нерухомого майна творчим спілкам» від 10 липня 1998 року №1058, «Про внесення змін і доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 10 липня 1998 року №1058» від 27 вересня 2000 року №1474 та наказу Фонду державного майна України від 17 червня 2003 року №1008, Одеський будинок творчості Спілки театральних діячів України, розташований за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 дійсно належить НСТД України. Актом приймання-передачі об'єкту нерухомості Одеського будинку творчості НСТД України від 20 червня 2003 року будівлі та споруди, що знаходилися на балансі Одеського будинку творчості НСТД України по АДРЕСА_1 були передані Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області у власність НСТД України. У визначений актом перелік майна входять і об'єкти, що стали об'єктом купівлі-продажу за договором купівлі-продажу від серпня 2003 року, а саме: спальний корпус №2, фінські будиночки - 4 шт., літній кінотеатр, гараж, склад будматеріалів.

В подальшому Одеському будинку творчості Національної спілки театральних діячів України () було змінено найменування підприємства на Оздоровчий комплекс «Люстдорф» Національної спілки театральних діячів України.

Зі змісту наведеного рішення Господарського суду Одеської області вбачаються й інші встановлені судом обставини, що існували на час розгляду справи №30-24/160-04-6850, що мають істотне значення для правильного вирішення теперішнього спору.

Так, рішенням суду встановлено, що згідно статуту 1997 року Одеського будинку творчості Спілки театральних діячів України належним власником Будинку творчості та його майна є Спілка театральних діячів України.

При цьому за висновками суду будь-які матеріали, які б підтвердили факт передачі зазначених об'єктів Одеському будинку творчості - відсутні.

З самого тексту оскаржуваного у вказаному провадженні договору та з інших матеріалів справи суд дійшов висновку, що зазначене майно лише знаходилося на балансі Продавця за договором.

З таких обставин, суд дійшов висновку про те, що спірне майно було відчужено та вибуло з власності позивача, особою, яка не мала належних повноважень на таке та з таких підстав договір купівлі-продажу від 08 серпня 2003 року, укладений між ПП «Тенеріф» та Одеським будинком творчості НСТД України, за яким з власності Національної спілки театральних діячів України вибуло спірне нерухоме майно, було визнано недійсним.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Одеської області по справі №30-24/160-04-6850 від 03 грудня 2004 року, що набрало законної сили 25 січня 2005 року та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України додаткового доказування не потребують.

Зазначене рішення Господарського суду Одеської області не було своєчасно пред'явлено до виконання, внаслідок чого на час вирішення зазначеного спору, майно, що було передано на виконання договору купівлі-продажу від 08 серпня 2003 року, укладеного між ПП «Тенеріф» та Одеським будинком творчості НСТД України, вже вибуло з власності ПП «Тенеріф» за ухвалою Овідіопольского районного суду від 15 грудня 2003 року по справі №2-1505/2003, якою була затверджена мирова угода між ОСОБА_5 та ПП «Тенеріф», про стягнення боргу у сумі 1 850 000 грн, шляхом передачі ОСОБА_5 бази відпочинку, розташованої по АДРЕСА_1 в с. Чорноморка, Таїровської селищної ради, Овідіопольського району Одеської області.

На підставі договору купівлі-продажу від 08 серпня 2003 року, що був укладений між ПП «Тенеріф» та Одеським будинком творчості НСТД України, ПП «Тенеріф» набуло прав власності на спірне майно.

15 грудня 2003 року, як зазначено вище, за ухвалою Овідіопольского районного суду по справі №2-1505/2003, право власності на спірне майно перейшло від ПП «Тенеріф» до ОСОБА_5 При цьому суд окремо зазначив, що на час постановлення відповідної ухвали, договір від 08 серпня 2003 року, що був укладений між ПП «Тенеріф» та Одеським будинком творчості НСТД України недійсним визнано ще не було та він вважався належним правовстановлюючим документом, а ПП «Тенеріф», відповідно, власником майна.

20 лютого 2004 року, ОСОБА_5 реєструвала за собою права власності на спірний об'єкт з зазначенням часток 1/1, що підтверджується долученим до матеріалів справи витягом.

11 березня 2005 року, за номером ВВТ №353730, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 96/100 часток, спірного майна, що були розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Таїровська сільська рада, Овідіопольській район, Одеської області, та складались зі спального корпусу №2, під літ «В3», «Г,г», «Д,д», «Е,е», «Ж,ж», літнього клубу під літ. «Л».

28 квітня 2005 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу 4/100 спірного мана, розташованого АДРЕСА_1 Таїровська сільська рада, Овідіопольській район, Одеської області, яке складалось з гаражів під літ «С» та складу будівельних матеріалів під літ. «Т».

24 червня 2005 року Іллічівським міським судом Одеської області по справі №2-1439/2005 було винесено рішення, яким вищевказаний договір було визнано дійсним.

15 листопада 2006 року між ОСОБА_4 та ПП «Зоряне небо» було укладено нотаріально-посвідчений договір ВЕЕ №321589 купівлі-продажу 96/100 часток спірного майна, що були розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Таїровська сільська рада, Овідіопольській район, Одеської області, та складались зі спального корпусу №2, під літ «В3», «Г,г», «Д,д», «Е,е», «Ж,ж», літнього клубу під літ. «Л».

25 травня 2009 року ПП ««Компанія «Зоряне небо» отримало свідоцтво про право власності на об'єкт, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Василя Симоненка, 21-А в цілому. Згідно цього свідоцтва об'єкт складається з будівель «В3», «Г,г», «Д,д», «Е,е», «Ж,ж», «Л,л», загальною площею 1 368,7 кв. м, відображених у технічному паспорті від 09 січня 2009 року (свідоцтво видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстрованим в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису, 6187, в книзі: 86неж-151 реєстраційний номер №27632723.

Аналізуючи надані сторонами пояснення та письмові докази з зазначених обставин щодо укладення договору купівлі-продажу від 15 листопада 2006 року та свідоцтва про право власності від 25 травня 2009 року, місцевий суд дійшов вірного висновку що майно, на яке було видано свідоцтво і було отримано ПП «Компанія «Зоряне небо» за наслідками укладеного 15 листопада 2006 року договору купівлі-продажу, є тим самим майном.

26 червня 2013 року між ПП «Компанія «Зоряне» та ТОВ «Флора Імпекс» був укладений нотаріально посвідчений договір ВТО №958630, купівлі продажу 95/100 часток нежитлових будівель, розташованих за адресою м. Одеса, вул. Василя Симоненка, 21-а, що в цілому складалися з будівель зазначених на схематичному плані, під літ «В3», «Г,г», «Д,д», «Е,е», «Ж,ж», «Л,л», а 29 липня 2013 року між ТОВ «Флора Імпекс» та ПП «Компанія «Зоряне небо», був укладений, нотаріально посвідчений договір ВТО №958636 купівлі продажу 5/100 часток нежитлових будівель, розташованих за тією ж адресою.

26 липня 2013 року ТОВ «Флора Імпекс» було зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на 95/100 спірного майна, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності серії АА №632482.

29 липня 2013 року ТОВ «Флора Імпекс» було зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на 5/100 спірного майна, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності серії АА №632484.

Також судами встановлено, що при здійсненні купівлі-продажу спірного майна, сторонами були виконані всі вимоги Глави 16 ЦК України, щодо письмової та нотаріально посвідченої форми відчуження майна. Передача вказаного майна за відповідними актами «Прийому передачі», свідчить про настання реальних наслідків пов'язаних із користуванням майном. Здійснення послідуючої державної реєстрації права власності на придбане майно свідчить про відсутність будь яких заборон та обмежень, що свідчить про добросовісність набуття прав ТОВ «Флора Імпекс» на спірне майно.

Відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі, при цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

На підставі викладеного, суди дійшли правильного висновку про те, що спірне майно вибуло з власності позивача поза його волею, оскільки відповідно до встановлених Господарським судом Одеської області в рамках провадження по справі №30-24/160-04-6850 обставин укладення договору купівлі-продажу від 08 серпня 2003 року між ПП «Тенеріф» та Одеським будинком творчості НСТД України, який став підставою для вибуття з власності позивача майна, про витребування якого порушено питання, такий договір зі сторони продавця було укладено особою, яку не було уповноважено на вчинення такого правочину, тобто така особа діяла за власною волею та поза волею власника майна, оскільки у іншому випадку власник майна надав би особі, яка вчиняла правочин належні повноваження, а отже заявлені позивачем вимоги про витребування нерухомого майна у добросовісного набувача підлягає задоволенню відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Разом із тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОК «Люстдорф» НСТД України у зв'язку зі спливом строку позовної давності (ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України), про застосування якої заявлено стороною у справі, місцевий суд, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з наступного.

Одеський будинок творчості національної спілки театральних діячів України був структурним підрозділом Національної спілки театральних діячів України, а Оздоровчий комплекс «Люстдорф» НСТДУ, є правонаступником усіх прав та обов'язків Одеського будинку творчості НСТДУ.

27 січня 2004 року Одеському будинку творчості НСТДУ було видано свідоцтво про право власності на спірне майно.

03 грудня 2004 року ОК «Люстдорф» НСТДУ отримало рішення Господарського суду Одеської області по справі №30-24/160-04-6850, яким було визнано недійсним договір купівлі продажу майна, укладений між ПП «Тенеріф» та Одеським будинком творчості НСТДУ. Вказане рішення було залишено в силі Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25 січня 2005 року по справі, №30-24/160-04-6850.

Таким чином, суди прийшли до правильного та обґрунтованого висновку, що право на звернення з позовом про застосування наслідків недійсності правочину та витребування майна, (віндикаційним позовом), виникло у ОК «Люстдорф» НСТДУ, 25 січня 2005 року, однак позивач звернувся до суду з цим позовом - 27 квітня 2015 року, в той час, коли про необхідність захисту своїх майнових прав він мав дізнатись при отриманні Постанови Одеського апеляційного господарського суду від 25 січня 2005 року по справі, №30-24/160-04-6850, якою залишено без змін рішення Господарського суду Одеської області по справі №30-24/160-04-6850, від 03 грудня 2004 року.

Окрім того, на підтвердження обізнаності позивача про вибуття з його власності спірного майна у строк, що перевищує строк позовної давності, свідчить зокрема копія ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 грудня 2006 року, по справі №2-148/6 про залишення без розгляду позову Національної спілки театральних діячів України до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору від 11 березня 2005 року, що стосувався купівлі-продажу спірного майна та витребування цього майна.

Отже трирічний строк позовної давності у спорі, з урахуванням вимог статті 253 ЦК України, почався не пізніше 15 грудня 2006 року та закінчився не пізніше 15 грудня 2009 року.

Колегія суддів погоджується із такими висновками судів попередніх інстанцій.

Суди правильно встановили характер спірних правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Оздоровчого комплексу «Люстдорф» Національної спілки театральних діячів України відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015 року в частині вирішення позову Оздоровчого комплексу «Люстдорф» Національної спілки театральних діячів України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора Імпекс», ОСОБА_4, треті особи: Прокуратура Київського району м. Одеси, Національна спілка театральних діячів України, про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова