Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 333/1998/15 Головуючий у 1 інстанції: Тучков С.С.
№ провадження 22-ц778/1569/16 Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Гончар М.С.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначало, що відповідно до укладеного договорі від 20.05.2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 1 508 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк» і 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Відповідач своєчасно та належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 22.12.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 24 633 грн. 74 коп., яка складається з: 1 353 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом, 7 526 грн. 54 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 15 753 грн. 53 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 5 391 грн. 79 коп., яка була задоволена за рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03.02.2010 року з відповідача на користь банку, різниця становить 19 241 грн. 95 коп.

А також штрафи: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 962 грн. 10 коп. - штраф (процентна складова).

Отже заборгованість до стягнення становить 20 704 грн. 05 коп.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20 704 грн. 05 коп. за кредитним договором від 20.05.2006 року та судові витрати по справі.

У січні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнило позовні вимоги відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача лише заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, нарахованих на прострочену заборгованість у межах позовної давності за період з 25.03.2010 року по 25.03.2015 року в сумі 4 940 грн. 89 коп. та остаточно просило суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4 940 грн. 89 коп.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 2 964 грн. 54 коп. заборгованості по кредитному договору № DNH4KP90980284 від 20.05.2006 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 146 грн. 16 коп. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 20.05.2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач (банк), та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено кредитний договір №DNH4KP90980284, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 1508,00 гривень на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит до 20.05.2008 року включно у зазначеній сумі, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 2,09% на місяць в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (а.с.9, 10-13). Вказаний договір складається з анкети (заяви) позичальника (а.с.9) та умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (а.с.10-13).

Заочним рішенням Запорізького районного суду запорізької області від 03.02.2010 року було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 5391,79 гривень. ( а.с.5)

Після ухвалення рішення банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом, визначивши борг на 25 березня 2015 року (а.с.133-135).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, відповідно до статей 525,526,509,598,610,1054,1048 ЦК України наявність судового рішення не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не позбавляє права на отримання процентів до дня повернення позики та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року, у аналогічній справі № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, і згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанку» суд першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.214 ЦПК України виходив саме із вказаної правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України.

Отже, після закінчення строку дії договору, з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання банк має право нараховувати проценти за користування кредитом.

За змістом ч.І ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Розглядаючи даний спір суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, оскільки кошти за кредитним договором у належному розмірі на даний час повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності (правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року по справі №6-249цс15, який відповідно до положень ч.І ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України). Тому у відповідності до розрахунку наданому банком в межах трирічного строку позовної давності суд стягнув нараховані відсотки по кредитному договору.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне не застосування судом першої інстанції строку позовної давності не є переконливими, оскільки суперечать встановленим по справі обставинам справи та викладеним правовим позиціям, які відповідно до положень ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Суд відповідно до вимог ст.212 ЦПК України повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, правильно визначив характер правовідносин, вірно застосовував закон, що їх регулює.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи

Керуючись ст.ст. 303,307,308, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2016 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Стрелець Л.Г.

Судді: Гончар М.С.

Каракуша К.В.