Справа № 308/9326/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 березня 2016 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Фазикош Г.В., Панько В.Ф.,

при секретарі - Рогач О.Я.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника державної виконавчої служби - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 25 листопада 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 до міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання дій протиправними та скасування постанови головного державного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернулася до суду із скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 18.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження №34979466, зобов'язати МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції поновити виконавче провадження №34979466 з виконання виконавчого листа по справі №2п-509 виданого Ужгородським міськрайонним судом 25.11.2010 року та зобов'язати МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції вжити всіх заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо повного виконання рішення суду.

В обґрунтування поданої скарги посилається на те, що головним державним виконавцем у ході здійснення виконавчого провадження №34979466 по виконанню виконавчого листа №2п-509, виданого 25.11.2010 року Ужгородським міськрайонним судом, 18.12.2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та дану постанову разом з виконавчим листом направлено для подальшого виконання до відділу ДВС Міжгірського районного управління юстиції, у зв'язку з тим, що на території м. Ужгорода майна, на яке можливо звернути стягнення у боржника ОСОБА_6 не виявлено та боржник отримує пенсію в Управлінні ПФУ Міжгірського району.

Однак, скаржник вважає, що такими діями державного виконавця порушені права ОСОБА_1 на отримання належних їй коштів, оскільки саме їй належить право вибору місця виконання вказаного виконавчого листа.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 до міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання дій протиправними та скасування постанови головного державного виконавця відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій через порушення норм матеріального та процесуального права просила її скасувати, постановити нову ухвалу, якою задоволити скаргу, визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця від 18.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження та зобов'язати МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції поновити таке провадження та вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо повного виконання рішення суду.

Представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні просила задоволити подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник державної виконавчої служби - ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, які з»явилися, перевіривши матеріали справи, й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Положеннями ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом.

Судом встановлено, що 25.11.2010 року Ужгородським міськрайонним судом було видано виконавчий лист №2п-509, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 118 339,87 грн.

31.10.2012 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №34979466 за вищевказаним виконавчим листом (а.с. 7).

16.11.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

28.02.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, згідно з якою, в розшук було оголошено автомобіль марки «ГАЗ 3102», кузов 12724, д/н 22808РЕ. Вказаний автомобіль розшукували органи внутрішніх справ, однак такий не було виявлено протягом року.

15.04.2013 року постановою головного державного виконавця було звернуто стягнення на пенсію боржника ОСОБА_6, яку він отримував в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Ужгороді (а.с.9).

Згідно з повідомлення Управління ПФУ в м. Ужгороді Закарпатської області від 23.01.2014 року №1272/05, відрахування припинено від 01.02.2014 року у зв'язку із виїздом ОСОБА_6 на постійне місце проживання в с. В.Студений,510, Міжгірського району Закарпатської області та отриманням пенсії в УПФУ в Міжгірському районі.

18.12.2014 року головним державним виконавцем, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з відсутності на території м. Ужгорода майна боржника на яке можна звернути стягнення, а також наявність факту отримання боржником пенсії в Управлінні ПФУ в Міжгірському районі Закарпатської області (а.с. 15).

Як слідує із змісту ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходження його майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Відповідно до п. 10. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що за вказаних обставин та на підставі визначених норм закону, головним державним виконавцем обргунтовано винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2п-509 виданого 25.11.2010 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 118 339,87 грн. та направлено виконавчий документ для виконання до відділу ДВС Міжгірського районного управління юстиції.

За наведених обставин, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги, так як оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є правомірною та підстави для її скасування і визнання дій державного виконавця неправомірними, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційну

скаргу відхиляє, а оскаржувану ухвалу залишає без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :