Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/1275/15 Головуючий у 1 інстанції: Степаненко Ю.А.
Провадження № 22-ц/778/830/16 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя Драйв Компанія», про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та зобов'язання повернути автомобіль,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області.

В обґрунтування позовних вимог остаточно зазначила, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2012 року у справі № 2/802/872/2012 року було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_3

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2012 року по справі № 2/802/949/2012 затверджено мирову угоду, якою за нею визнано право власності на спільний автомобіль подружжя CHERRY, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та нею сплачено ОСОБА_3 1/2 частину вартості автомобіля в розмірі 27231 грн. Через відсутність грошових коштів не встигла провести державну реєстрацію права власності на автомобіль відповідно до положень ст. 334 Цивільного кодексу України.

17 вересня 2013 року ОСОБА_3 уклав усний договір доручення з ОСОБА_6, на підтвердження якого була виписана генеральна довіреність із правом користуватись та розпоряджатись належним йому автомобілем, посвідчена приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Петричкович Ю.А., зареєстрована в реєстрі під № 936.

27 вересня 2013 року ОСОБА_6 на підставі вищевказаної довіреності, від імені ОСОБА_3 зняв зазначений автомобіль з обліку в Центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області для його подальшої реалізації.

Згідно довідки-рахунку серії ВІА № 133191 від 16 листопада 2013 року, автомобіль в цей день був проданий ОСОБА_4

20 листопада 2013 року ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 133191 від 16 листопада 2013 року була проведена державна реєстрація права власності на автомобіль в Енергодарському центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, автомобіль отримав новий державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_4 було видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6.

Вважає, що договір купівлі-продажу автомобіля від 16.11.2013 року, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 є недійсним з наступних підстав.

Під час реєстрації 04 квітня 2007 року автомобіля за ОСОБА_3 він перебував у зареєстрованому шлюбі з нею. Факт спільного придбання автомобіля було встановлено також під час розгляду у Василівському районному суді Запорізької області справи № 2/802/949/2012, за результатом розгляду якої було затверджено мирову угоду.

Докази наявності у ОСОБА_3 її письмової згоди на укладання цієї угоди, як колишньої дружини, відсутні, оскільки, вона такої заяви не писала. ОСОБА_3 вчинив вказані дії всупереч ухвалі Василівського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2012 року у справі № 2/802/949/2012, не повідомляючи її про намір продати автомобіль.

За фактом вчинення ОСОБА_3 вказаних дій вона звернулась із заявою до правоохоронних органів, на підставі якої відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 190 ч. 1 КК України було внесено до ЄРДР за № 0002469 від 20 листопада 2013 року. На час подання позову рішення у кримінальному провадженні не прийнято.

На підставі зазначеного просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля CHERRY DC14B EASTAR, 2007 року випуску, синього кольору, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_3 в особі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 16 листопада 2013 року; скасувати державну реєстрацію вказаного автомобіля за ОСОБА_4; зобов'язати ОСОБА_4 повернути їй вказаний автомобіль; стягнути з ОСОБА_3 на її користь понесені судові витрати.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року з виправленою опискою ухвалою від 18 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля CHERRY DC14B EASTAR, 2007 року випуску, синього кольору, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений 16 листопада 2013 року між ОСОБА_3 в особі ОСОБА_6, з однієї сторони, та ОСОБА_4, з другої сторони, оформлений Відокремленим підрозділом №2 ТОВ «Автовертикаль».

Скасовано державну реєстрацію автомобіля CHERRY DC14B EASTAR, 2007 року випуску, синього кольору, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, проведену Енергодарським центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області - на ім'я ОСОБА_4 20 листопада 2013 року.

Повернуто автомобіль CHERRY DC14B EASTAR, 2007 року випуску, синього кольору, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у спільну сумісну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зобов'язано ОСОБА_4 передати його ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти за проданий автомобіль CHERRY DC14B EASTAR, 2007 року випуску, синього кольору, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 60747 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 729,27 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 09.04.2015 року, у вигляді арешту автомобіля CHERRY DC14B EASTAR 2007 року випуску синього кольору, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до вимог ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України автомобіль CHERRY DC14B EASTAR», державний реєстраційний номер НОМЕР_1,є спільним майном подружжя, оскільки набутий подружжям за час шлюбу, й позивач має право на його 1/2 частину.

Визнаючи недійсними оспорюваний правочин, суд дійшов висновку про те, що вчинений він у спосіб, що порушує право позивача, як співвласника спірного майна, та не було отримано його згоди на продаж спільного майна.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували з 07.02.1976 рокупо 24 липня 2012 року.

Під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль «CHERRY DC14B EASTAR» 2007 року випуску, синього кольору, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія якого є у справі, на який було видано на ім'я ОСОБА_3.

16 листопада 2013 року зазначений автомобіль ОСОБА_3 в особі ОСОБА_9 був проданий ОСОБА_4 за 60747,00 гривень без згоди ОСОБА_5, яка є його співвласником.

Згідно зі ст.ст. 68-71 СК України розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, дружина і чоловік мають право на поділ спільного сумісного майна, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу частки подружжя у майні є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, майно ділиться в натурі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 2 ст. 65 цього Кодексу передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

За правилами ч. ч. 3, 4 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого із подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язок для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використовується в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 206, п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладаються письмово, крім правочинів, які можуть вчинятися усно, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, з наведених норм матеріального права вбачається, що правочин щодо розпорядження спільним майном подружжя, вартість якого перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, мають укладатися за наявності письмової згоди другого з подружжя.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні, засоби, в тому числі легкові автомобілі, підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 встановлено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС України.

За змістом пункту 4 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, правочини щодо розпорядження майном, що є спільною сумісною власністю, підписуються всіма співвласниками цього майна або уповноваженими ними особами.

При посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо документ, що посвідчує право власності, оформлений на ім'я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена.

Якщо в заяві про згоду на відчуження спільного майна зазначено прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, найменування юридичної особи, на відчуження якого дається згода, нотаріус при посвідченні відповідного договору зобов'язаний перевірити додержання умов, зазначених у такій заяві.

Згідно із п.4 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, правочин щодо розпорядження майном може бути посвідчений нотаріусом без згоди другого з подружжя у разі, якщо з документа, що посвідчує право власності, договору, укладеного між подружжям, акта цивільного стану про укладення шлюбу та інших документів випливає, що зазначене майно є особистою приватною власністю одного з подружжя, тобто набуте до реєстрації шлюбу, за час шлюбу, але на умовах, передбачених шлюбним або іншим договором, укладеним між подружжям, за договором дарування, або в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй (йому) особисто, тощо.

Про перевірку цих обставин нотаріус робить відмітку на примірнику правочину, що залишається в матеріалах нотаріальної справи, з посиланням на реквізити відповідних документів, якщо ці документи не приєднуються до примірника такого правочину.

У даній справі вартість відчуженого автомобіля складає 60 747,00 гривень.

З викладеного слідує дійти висновку, що вказаний автомобіль є цінним майном подружжя і його відчуження не мало відбуватися без письмової згоди другого з подружжя (співвласника).

Як вбачається з матеріалів справи, письмової згоди на продаж спірного автомобіля ОСОБА_5не надавала.

Дійшовши висновку про те, що оспорюваний правочин укладено без додержання вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України, за відсутності згоди позивача, який є співвласником спірного майна, та який як співвласник майна має право оспорити цей договір, суд визнав його недійсним та застосував наслідки його недійсності.

Такий висновок є правильним, узгоджується з обставинами справи та роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у п. п. 5, 26 постанови Пленуму від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Довід апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що суд не дав оцінку наданому позивачем доказу оплати ОСОБА_3 1/2 частини вартості автомобіля - виписки по рахунку позивача не заслуговує на увагу з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2012 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом: ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, якою: «позивач ОСОБА_5 сплачує відповідачу ОСОБА_3, а той приймає 1/2 частину вартості автомобіля «CHERRY DC 14В EASTAR», державний номер НОМЕР_1, в сумі 27231 грн., ОСОБА_5 отримує у власність автомобіль «CHERRY DC 14В EASTAR» державний номер НОМЕР_1, зареєстрований у Василівському ВРЕР УДА1 УМВС України в Запорізькій області, а відповідач ОСОБА_3 відмовляється від свого права власності на цей автомобіль (т.1, а.с.8).

Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження факту передачі ОСОБА_3 коштів за його 1/2 частку автомобіля в розмірі 27231 грн. на виконання вищевказаної ухвали суду, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що умови мирової угоди виконано сторонами не було, а отже, цей факт не породжує для ОСОБА_5 право особистої власності на автомобіль, який є предметом даного спору, а тому автомобіль, який є предметом даного спору, залишився у спільній сумісній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (т.1, а.с.234 зворот.).

Довід апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів того, що спірний автомобіль ОСОБА_4 16 листопада 2013 року купив у ОСОБА_3 в особі ОСОБА_6 колегія суддів вважає неприйнятним з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2013 року ОСОБА_3 видав довіреність, на ім'я ОСОБА_9, якою уповноважив його користуватись та розпоряджатись автомобілем «CHERRY DC14B EASTAR» 2007 року випуску, синього кольору, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Петричкович Ю.А., зареєстрована в реєстрі під № 936 (т.1, а.с.10).

16 листопада 2013 року Комітент - ОСОБА_3 в особі ОСОБА_6 з однієї сторони та Комісіонер - Відокремлений підрозділ №2 ТОВ «АВТОВЕРТИКАЛЬ», керівник Петренко Н.А., що діє на підставі довіреності №3 від01.10.2013 року, уклали договір комісії, за умовами якого Комісіонер зобов'язується здійснити продаж автомобіля «CHERRY DC 14В EASTAR» 2007 року випуску синього кольору, державний номер НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4в інтересах Комітента, а Комітент зобов'язується прийняти послугу та оплатити її.

Згідно з п.11. Договору комісії Комісіонер зобов'язується за винагороду укласти від свого імені та за рахунок Комітента договір купівлі - продажу транспортного засобу за ціною 60 747,00 гривень.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що розрахунок між Комітентом та Покупцем здійснюється самостійно з дотриманням вимог ст.632 Цивільного Кодексу України (т.1, а.с.177).

Крім того, 16 листопада 2013 року Відокремлений підрозділ №2 ТОВ «АВТОВЕРТИКАЛЬ» (надалі - Продавець), керівник Петренко Н.А., що діє на підставі довіреності №3 від 01.10.2013 року, з однієї сторони та ОСОБА_4 (надалі - Покупець) з іншої сторони уклали договір купівлі-продажу, за умовами пункту 1 якого, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю автомобіль «CHERRY DC 14В EASTAR» 2007 року випуску синього кольору, державний номер НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_3, прийнятий Продавцем за договором комісії від власника ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_6, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити вартість переданого йому автомобіля. Розрахунок за автомобіль між Власником та Покупцем здійснюється самостійно з дотриманням вимог ст.632 Цивільного Кодексу України. Відповідно до п.2 Договору купівлі - продажу за домовленістю сторін, враховуючи технічний стан автомобіля, ціна цього договору становить 60 747,00 гривень (т.1, а.с.179).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відчуження спірного автомобілю відбулось власником - ОСОБА_3 (в особі ОСОБА_6), за допомогою Відокремленого підрозділу №2 ТОВ «АВТОВЕРТИКАЛЬ», яке діяло за договором комісії від 16 листопада 2013 року, покупцем за договором купівлі-продажу є ОСОБА_4, кошти за договором купівлі - продажу автомобіля покупець зобов'язався сплатити власнику, яким є ОСОБА_3

Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом роз'яснення п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, згідно з яким недотримання вимог статті 362 ЦК у разі продажу учасником спільної часткової власності своєї частки іншій особі не є підставою для визнання правочину недійсним, інші співвласники у цьому випадку вправі вимагати переведення на них прав і обов'язків покупця не заслуговують на увагу, оскільки за спірним договором купівлі-продажу ОСОБА_3 продав іншій особі не свою частку, а весь автомобіль, який є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Довід апеляційної скарги про те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту, а саме: відповідно до статей 215та 216ЦКУкраїни, суперечить роз'ясненням п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В даному випадку колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно застосовано наслідки недійсності правочину та сторони правочину купівлі-продажу автомобіля повернуто в первісний стан.

Не спростовує висновків суду довід апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно надання ОСОБА_5 згоди на продаж автомобілю третьої особі - сину ОСОБА_13, оскільки автомобіль був було продано відповідачем та йому згоди на відчуження майна позивач не надавала.

Інші доводи, наведені в апеляційних скаргах, фактично зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду першої інстанції та не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміну оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин колегія вважає, що ухвалене в справі судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: