Справа № 456/2535/16-ц
Провадження № 2/456/1571/2016
РІШЕННЯ

іменем України

16 вересня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до Підгірцівської сільської ради, третя особа Департамент ДАБК у Львівській області про визнання права власності на нерухоме майно.

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся в суд з позовною заявою та просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю конференцзалу літ. «А-1» з прибудовою «А'-1» та терасою «а1», загальною площею 551,6 кв. м. в цілому, будинок відпочинку «Б-2», загальною площею 96,6 кв. м, вимощення І, огорожу № 1, огорожу № 2, що знаходяться по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 26.12.2014 року він прийняв у дар і у власність земельну ділянку площею 1,4000 га, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1, розташовану за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Підгірці. На підставі його заяви, Підгірцівська сільська рада прийняла рішення ІV сесії VІІ демократичного скликання №73 від 29.02.2016 року про затвердження детального плану території для розміщення відпочинкового комплексу (комерційні цілі) на земельній ділянці площею 1,4 га на АДРЕСА_2, АДРЕСА_1.

В травні 2016 року він звернувся в Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації та уклав договір на виконання робіт по технічній інвентаризації спірного об'єкта нерухомого майна з виготовленням схематичного плану земельної ділянки. Після виконання даного замовлення отримав технічний паспорт на будівлі та споруди, які знаходяться по АДРЕСА_1. Згідно виготовленого технічного паспорта, будівля конференцзалу літ. «А-1» з прибудовою «А'-1» та терасою «а1», (загальна площа 551,6 кв. м.) в цілому, будинок відпочинку «Б-2» (загальна площею 96,6 кв. м), вимощення «І», огорожу № 1, огорожу № 2, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Інвентаризаційна вартість даного об'єкту нерухомого майна, відповідно до технічного паспорта, станом на 26.05.2016 року становить 1977407,00 грн.

Як вбачається зі звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта - нежитлових будівель, розташованих по АДРЕСА_1, в результаті обстеження, дефектів основних конструктивних елементів будівлі не виявлено. Конструктивні елементи знаходяться в нормальному стані. Будівля конференцзалу «А-1» з прибудовою «А'-1» та будинок відпочинку «Б-2» відносяться до І категорії технічного стану.

За результатами технічного обстеження будівлі конференцзалу «А-1» з прибудовою «А'-1» (заг. пл. 551,6 кв. м) та будинку відпочинку «Б-2» (заг. пл. 96,6 кв. м), що знаходиться по АДРЕСА_1, встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації. Будівля конференцзалу «А-1» з прибудовою «А'-1»та будівля відпочинку «Б-2» придатні для подальшої безпечної експлуатації. Після закінчення всіх будівельних робіт, постійно користується спірним нерухомим майном та земельною ділянкою, сплачує всі необхідні платежі та послуги, фактично є її власником.

Представник позивача, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача - секретар Підгірцівської сільської ради, Стрийського району, Львівської області, Ципук Г.М., в судовому засіданні позов не заперечив, ствердив, що скарг чи заяв щодо порушення прав чи інтересів інших осіб даним самочинним будівництвом до сільської ради не поступало.

Представник третьої особи - Департаменту ДАБК у Львівській області повторно в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки неявка останнього не перешкоджала судовому розгляду.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Захист прав у порядку цивільного судочинства - це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно із чч.1 і 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером №31768633 від 26 грудня 2014 року наданого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу, Львівської області ОСОБА_1 на праві приватної власності (виникнувшої на підставі договору дарування №3326 від 26.12.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.) належить об'єкт нерухомого майна - земельна ділянка, площею 1,4 га; кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1. Цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 вересня 2015 року за ОСОБА_1 визнано право власності на нерухоме майно, а саме будівлю конференцзалу літ. «А-1» загальною площею 440,3 кв.м, будинок відпочинку «Б-2» загальною площею 96,6 кв.м, вимощення І, огорожу № 1, огорожу «2», що знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення ІV сесії VІІ демократичного скликання №73 від 29.02.2016 року Підгірцівська сільської ради, Стрийського району, Львівської області затвердила ОСОБА_1 детальний план території для розміщення відпочинкового комплексу (комерційні цілі) на земельній ділянці площею 1,4 га на АДРЕСА_2, АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що в 2016 році на даній земельній ділянці позивачем було здійснено прибудову «А'-1» розмірами 5,00х6,51+5,02х17,77 та терасу «а1» до нежитлової будівлі конференцзалу «А-1» без проектної та дозвільної документації на належній йому земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1.

Згідно виготовленого КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» технічного паспорта від 26 травня 2016 року , будівля конференцзалу літ. «А-1» з прибудовою «А'-1» та терасою «а1», (загальна площа 551,6 кв. м.) в цілому, будинок відпочинку «Б-2» (загальна площею 96,6 кв. м), вимощення «І», огорожу № 1, огорожу № 2, знаходяться по АДРЕСА_1.

Інвентаризаційна вартість даного об'єкту нерухомого майна, відповідно до технічного паспорта, станом на 26.05.2016 року становить 1977407,00 грн.

Як вбачається зі звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта - нежитлових будівель виготовленого КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», розташованих по АДРЕСА_1, в результаті обстеження, дефектів основних конструктивних елементів будівлі не виявлено. Конструктивні елементи знаходяться в нормальному стані. Будівля конференцзалу «А-1» з прибудовою «А'-1» та будинок відпочинку «Б-2» відносяться до І категорії технічного стану.

За результатами технічного обстеження будівлі конференцзалу «А-1» з прибудовою «А'-1» (заг. пл. 551,6 кв. м) та будинку відпочинку «Б-2» (заг. пл. 96,6 кв. м), що знаходиться по АДРЕСА_1, встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації. Будівля конференцзалу «А-1» з прибудовою «А'-1»та будівля відпочинку «Б-2» придатні для подальшої безпечної експлуатації.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (ст.90 ЗК України), землекористувачі (ст. 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст. 1021 ЗК України) або з інших передбачених підстав.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.4 Постанови від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначив, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Згідно з п.9 згаданої Постанови за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 ЦПК України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

ВСУ в правовій позиції №6-1328цс15 зазначив, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.

Нормою ч.2 ст.376 ЦК України передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

Судом не здобуто доказів того, що самочинним будівництвом спірних об'єктів, яке здійснив ОСОБА_1 на власній земельній ділянці, порушуються права інших осіб; спірні будівлі відповідають вимогам надійності і безпечної експлуатації, тому суд прийшов до переконання про підставність позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., ст. 376, 392 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю конференц-залу літ. «А-1» з прибудовою «А'-1» та терасою «а1», загальною площею 551,6 кв.м. в цілому, будинок відпочинку «Б-2», загальною площею 96,6 кв. м, вимощення І, огорожу № 1, огорожу № 2, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його отримання.

Головуючий-суддя І. М. Микитчин