ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1987/16-ц
Провадження № 2/362/1537/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді-Орди О.О

при секретарі -Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобугаївської сільської ради, ОСОБА_2 Київської державної нотаріальної контори про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

встановив:

Позивач - звернулася до суду з позовом до Великобугаївської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2 кивської державної нотаріальної контори про визнання за нею права власності на житловий будинок під літерою А з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. В. Бугаївка, Васильківського району, Київської області по вул. Леніна, 5 а в порядку спадкування за законом після смерті 13.10.2015 року ОСОБА_3.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

13.10.2015 року помер ОСОБА_3, що підверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 352448. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок під літерою "А" з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. В. Бугаївка, Васильківського району, Київської області по вул. Леніна, 5 а. 05 лютого 2016 року вона звернулась з заявою про прийняття спадщини після померлого 13.10.2015 року ОСОБА_3 до ОСОБА_2 київської державної нотаріальної контори , та нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, проте постановою державного нотаріуса ОСОБА_2 київської державної нотаріальної контори № 2390/02-31 від 19.04.2016 року вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, в зв'язку з відсутністю документа, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Отже це змусило позивача звернутися до суду з даним позовом

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав наведених у ньому, додатково на запитання суду повідомили що відомостей щодо наявності дозвільних документів на будівництво спірного житлового будинку у них не має, земельна ділянка на якій знаходиться будинок знаходиться в процесі оформлення

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради в судове засідання не з'явився, проте, направив на адресу суду заяву в якій зазначив, що заперечень по суті позову не мають, просили розглянути справу за відсутності їх представника .

Представник відповідача ОСОБА_2 кивської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 352448 виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 13 жовтня 2015 року (а.с. 4).

Позивач по справі відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом , оскільки є дружиною ОСОБА_3 (с. 7,).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 68/2016 заведеної ОСОБА_2 київською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем за законом після померлого 13 жовтня 2015 року ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. В. Бугаївка, Васильківського району, Київської області по вул. Леніна, 5 а державним нотаріусом ОСОБА_2 київської державної нотаріальної контори було відмовлено в зв'язку з відсутністю документа, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с.8, 45-74 ).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Положення ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1258, 1261 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя,який його пережив. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Правилами ч. 1 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до довідки Великобугаївської сільської ради Васильківського району від 15.03.2011 року за ОСОБА_3 рахується земельна ділянка, розміром 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в с. Велика Бугаївка, вулиця Леніна, Васильківського району Київської області (а.с. 84)

Як вбачається з копії технічного паспорту від 25 березня 2011 року, за адресою: вул. Леніна, 5а по вулиці Леніна в с. Велика Бугаївка Васильківського району розташований житловий будинок під літ. А площею 59,8 кв.м., а також прибудова, три сараї під літ. Б,В,Г, убиральня, огорожа. З технічного паспорту вбачається що житловий будинок побудований в 2000 році. Крім того в технічному паспорті в розділі дані про самовільне будівництво зазначено А-житловий будинок площею 59,8 кв.м, Б,В,Г-сарай ( а.с.9-12).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил.

Як роз*яснено у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Також роз*яснено, що під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35-37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об*єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

У пункті 6 вищезгаданої Постанови вказано, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

У своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

У зазначеному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ також зазначено, що оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

В судовому засіданні встановлено, що відповідних дозвільних документів на побудову житлового будинку у тому вигляді, в якому він є на даний час, ні у спадкодавця, ні у позивача немає.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Приймаючи до уваги, що спадкодавець ОСОБА_3 під час свого життя не набув в установленому законом порядку право власності на спірний житловий будинок та господарські споруди, суд вважає, що відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно у вигляді житловий будинок під літерою А з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. В. Бугаївка, Васильківського району, Київської області по вул. Леніна, 5 а.

Крім того у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що у спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

За таких підстав суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,58,60, 209,213-215 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1261,1268, 1270 ЦК України , ст.ст. 344,376 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва), суд -

в и р і ш и в:

Узадоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я