У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Зарицька Ю.Л. , розглянувши матеріали заяви Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ та суми судового збору,

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство «КиївГазЕнерджи» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 24 191 грн. 08 коп. та суми судового збору в сумі 689 грн. з ОСОБА_1

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів що підтверджують виникнення права вимоги.

П. 13 цієї ж Постанови визначає, що заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Із вимог заявника і обставин, на яких вони ґрунтуються, вбачається спір про право, оскільки із розрахунку заборгованості, який було додано до матеріалів справи, вбачається, що в період заборгованості боржник частково здійснював оплату за спожитий природний газ.

Заявником не надано довідки форми №3, що підтверджує той факт, що боржник, до якого пред'являється вимога дійсно зареєстрований і проживає за вказаною адресою.

Також, заявником зазначено, що обсяг спожитого газу визначався за показниками газового лічильника встановленого у боржника, але заявником не надано суду доказів проведення періодичної повірки газового лічильника, не вказано його заводського номеру та наявності пломби завода-виробника на відліковому механізмі.

З урахуванням зазначеного вище приходжу до висновку про необхідність відмовити Дочірньому підприємству «КиївГазЕнерджи» у прийнятті заяви про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за газ та суми судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За змістом ч. 2 ст. 101 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 101 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити Дочірньому підприємству «КиївГазЕнерджи» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, суми судового збору з ОСОБА_1.

Роз'яснити Дочірньому підприємству «КиївГазЕнерджи» право на звернення з вимогами до суду у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня, наступного після отримання копії.

СуддяЮ. Л. Зарицька