Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини протягом одного місяця.

Вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина. Все майно, яке належало ОСОБА_4 на день смерті спадкодавець заповів ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії НОМЕР_1 від 19.08.1999 року отримала у власність за заповітом від 30.05.1996 року нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 1 площею 81,9 м. кв., яке розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_2 було порушено її право на обов'язкову частку у спадковому майні, оскільки вона на час відкриття спадщини була малолітньою.

В судове засідання сторони не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Від представника позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач ОСОБА_2 у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає, з доводами позовної заяви погоджується, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не заявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Попередньо позивач ОСОБА_1 зверталася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», Головне управління юстиції про визнання частково недійсним свідоцтва про права на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року, яке набрало законної сили 17.07.2015 року, зазначений позов було задоволено частково. Даним рішенням суду визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_2 видане 19.08.1999 року на ім'я ОСОБА_2, а саме: в частині обов'язкової частки у спадковому майні в розмірі 1/3 частини нежитлового приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 6-9).

Зазначеним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, який є батьком позивача ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії НОМЕР_2 від 19.08.1999 року отримала у власність за заповітом від 30.05.1996 року нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 1 площею 81,9 кв.м., яке розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1. При цьому відповідачем ОСОБА_2 було порушено право позивача на обов'язкову частку у спадковому майні, оскільки позивач, як малолітня дитина спадкодавця ОСОБА_4, мала право на обов'язкову частку у розмірі, встановленому ст. 535 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, а отже на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач була неповнолітня.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у поданих до Сьомої Київської державної нотаріальної контори заявах про прийняття спадщини від 25.05.1999 року, від 19.08.2001 року, від 04.10.2014 року зазначала про відсутність спадкоємців, передбачених ст. 535 ЦК УРСР та ст. 1241 ЦК України, що вказує на триваючий характер правопорушення нею прав позивача на обов'язкову частку у спадковому майні, підтвердженим відповідачем вже у 2014 році.

Отже, коли позивач дізналася про порушення її прав, вона звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача та 30.07.2015 року до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

При цьому за зверненням ОСОБА_1 Сьомою Київською державною нотаріальною конторою було повідомлено позивача листом від 06.08.2015 року за № 1463/02-14, що для реалізації її права на спадкування обов'язкової частки спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 їй необхідно продовжити строк для прийняття спадщини (а.с. 10).

За викладених обставин встановлено, що на час відкриття спадщини позивач була неповнолітньою, її законний представник не повідомив нотаріуса про позивача, як спадкоємця, що має право на обов'язкову частку у спадщині, після обізнаності щодо порушення спадкових прав позивач зверталася до суду з відповідним позовом, про що 06.07.2015 року ухвалене рішення суду, у зв'язку з цим суд вважає, що ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, тому позивачу слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном один місяць.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави по 243 грн. 60 коп. з кожного (а.с. 11).

Керуючись ст. ст. 524, 525, 527, 529, 535, 549, 550 Цивільного кодексу Української РСР, ст. ст. 10, 11, 58, 60-64, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном один місяць для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4. Перебіг визначеного додаткового строку слід рахувати з дня набрання рішення законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя