Справа № 236/1544/16-ц
13 вересня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Бікезіної О.В.,
за участю: секретаря Плаксіної Є.В.,
позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи ОСОБА_2,
прокурора Городницької А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Лиманської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
24.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Лиманської міської ради, про позбавлення батьківських прав.
До участі у справі допущено прокурора Слов'янської місцевої прокуратури Донецької області за відповідною заявою від 11.07..2016 року №83-6444 вих. 16, оскільки зазначена справа стосується соціальних прав та правового статусу малолітньої дитини (а.с.37).
В обґрунтування поданої заяви заявник вказує, що 25.11.2006 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 відділом РАЦС Краснолиманського МУЮ Донецької області було укладено шлюб (актовий запис № 224 від 25.11.2006 року).
Від сумісного життя сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З грудня 2012 року родина позивача та відповідача остаточно розпалася. Сумісна дитина залишилася проживати разом з матір'ю. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 19.08.2013 року шлюб між сторонами було розірвано.
На утримання дитини з відповідача рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 24.11.2009 року стягнуті аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач з червня 2014 життям дитини не цікавився, не спілкувався з ним, не цікавився його здоров'ям, успіхами у навчанні, не приймав участі у його вихованні.
Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, просить позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо його малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, навела доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Пояснила, що фактично з 2012 року відповідач життям і здоров'ям дитини взагалі не цікавиться, аліменти дитині не сплачує, іншим чином матеріальної допомоги не надає. Дитина також не цікавиться батьком. Просила позов задовольнити, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.
Відповідача ОСОБА_3 відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 82), через оголошення в пресі. Оголошення про виклик відповідача опубліковано в газеті «Урядовий Кур'єр» від 06.09.2016 року № 166. Однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув.
З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України.
В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області ОСОБА_2 (яка діє за довіреністю а.с. -71) вважала, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення. Пояснила, що відповідач ОСОБА_3 до органу опіки та піклування не звертався. В теперішній час позивач ОСОБА_1 разом з сином мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Комісією були обстежені умови проживання родини за цією адресою, встановлено, що позивачем створені всі умови для проживання дитини, стосунки в родині добрі. Оскільки батько ОСОБА_3 повністю свідомо відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків, орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області підготував відповідний висновок щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Прокурор Городницька А.І. позовні вимоги визнала обґрунтованими, висловила думку що вони підлягають до задоволення.
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (кожен окремо) суду показали, що знають позивача ОСОБА_1 як гарну матір, яка виховує сина ОСОБА_7, 8 років. Дитина завжди чисто та охайно одягнена, весела, жвава, розвинена. Батько участі у вихованні дитини участі не приймає.
Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.
Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, що його видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області 25 листопада 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_1» (а.с.16).
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолианського міського управління юстиції Донецької області 26 грудня 2007 року ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.17).
Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 серпня 2013 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 12)

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 13 листопада 2013 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 09.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості від 09.06.2016 року, що складений головним державним виконавцем ВДВС Краснолиманського міського управління юстиції заборгованість зі сплати аліментів складає 17184,52 грн. (а.с.24-27).

Згідно акту обстеження умов проживання від 13.05.2016 року, комісія Лиманської міської ради здійснила перевірку проживання ОСОБА_1 за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1, встановлено, що останній за вказаною адресою не проживає (а.с.22).

Дитина ОСОБА_4 знаходяться на утриманні матері, відвідує Краснолиманську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 4, за повідомленням директора школи тільки мати займається вихованням сина, батько шкільним життям сина не цікавився, участі у батьківських зборах не брав, з вчителями не спілкувався (а.с.20).

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків.

Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В судовому засіданні встановлено, що з червня 2014 року ОСОБА_3 дитину не відвідував, не телефонував, життям і здоров'ям дитини не цікавився, що підтверджується довідками на дитину з Краснолиманської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 (а.с.20), актом за місцем проживання дитини (а.с.22), актом обстеження умов проживання (а.с.21).

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідача, який тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, які покладені на нього Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов'язки.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку № 11 від 16.05.2016 року органу опіки і піклування Лиманської міської ради «Про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1», орган опіки і піклування Лиманської міської ради вважає можливим позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 (а.с. 30). Суд погоджується з даним висновком.

Суду надані достатні докази, що відповідач ОСОБА_3 злісно ухилявся і продовжує ухилятися від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, в наслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини.

Позивач не заявляла вимогу щодо відшкодування їй понесених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 164 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 60, 209, 174, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Лиманської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який народився в с. Зарічне (Кіровськ), Лиманського (Краснолиманського) району Донецької області, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, батьківських прав щодо його малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області 26 грудня 2007 року, актовий запис № 276).

Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд щодо нього заочного рішення та неподання позивачем апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 16.09.2016 року.

Суддя -