Семенівський районний суд Полтавської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №547/491/16-ц

Провадження №2/547/277/16

23 серпня 2016 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Литвина М.М.,

при секретарі Сінельник С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Полтаві звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до ОСОБА_1.

У позовній заяві позивач зазначив, що 12.12.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № ГМ/2013-12 про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії. Відповідно до умов договору сторони домовилися про відкриття відповідачу кредитної лінії, у межах якої банк надає відповідачу кредит з лімітом у розмірі не більше 4000,00 грн., для проведення операцій застосуванням картки, а відповідач зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Боржник у встановлений строк зобовязання не виконував, в результаті чого виникла заборгованість, що станом на 28.04.2016 року складає 11 177,65 грн., з яких: 3 962,30 грн. сума простроченої основної заборгованості; 3 009,61 грн. пеня на суму основної заборгованості; 2 956,48 грн. сума прострочених відсотків; 1 249,26 грн. пеня на суму прострочених відсотків. Крім того, відповідно до вимог законодавства боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, інфляційні втрати за даним кредитним договором становлять 3 019,27 грн., загальна сума заборгованості становить 14 196,92 грн..

Позивач прохав суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 14 196, 92 грн. та понесені судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, позовні вимоги підтримує, прохав розглянути справу та прийняти рішення за відсутності їх представника.

Відповідач у судовому засіданні з позовом погодилася частково. Пояснила суду, що заборгованість за кредитом утворилася внаслідок того, що за попереднім місцем роботи роботодавець не своєчасно виплачував заробітну плату. Просила зменшити розмір пені, так як не має власного житла та інших доходів окрім заробітної плати, на даний час працює не за місцем свого проживання (у м. Хорол) та знаходиться у скрутному матеріальному становищі.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

12 грудня 2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Полтаві та ОСОБА_1 укладено договір № ГМ/2013-12 ( далі Договір) про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії.

Відповідно до п. 2.4 Договору сторони домовилися про відкриття відповідачу кредитної лінії, у межах якої банк надає відповідачу кредит з лімітом у розмірі не більше 4000,00 грн., для проведення операцій застосуванням картки, а відповідач зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 2.7 Договору за користування кредитом клієнт зобовязаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 36 % річних.

Відповідно до п. 8.1.1 Договору у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом/овердрафтом та/або процентами за кредитом/ овердрафтом, клієнт сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Боржник у встановлений строк зобовязання не виконував, у результаті чого виникла заборгованість, що станом на 28.04.2016 року складає 11 177,65 грн., з яких: 3 962,30 грн. сума простроченої основної заборгованості; 3 009,61 грн. пеня на суму основної заборгованості; 2 956,48 грн. сума прострочених відсотків; 1 249,26 грн. пеня на суму прострочених відсотків.

Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена.

Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України інфляційні втрати банку за вищевказаним договором становить 3 019,65 грн.

Загальна сума заборгованості з урахуванням інфляційних втрат становить 14 196, 92 грн., підтверджується відповідним розрахунком позивача.

Встановлено, що Позивач звертався з відповідними претензіями (вимогами) до позичальника щодо сплати заборгованості за кредитним договором, які залишилися без реагування.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими коштами, боржник зобовязується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Згідно ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір може встановлюватися договором.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості на загальну суму 7 418,78 грн., з яких: 3 962,30 грн. сума простроченої основної заборгованості; 500,00 грн. пеня на суму основної заборгованості; 2 956,48 грн. сума прострочених відсотків.

При зменшені розміру пені відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд врахував тяжке матеріальне становище відповідача, яка не має власного житла та інших доходів окрім заробітної плати, вимушеністю працювати не за місцем свого проживання, і такі обставини матеріального становища відповідача є істотними обставинами відповідно до змісту ч. 3 ст. 551 ЦК України. Суд приходить до висновку про зменшення розміру неустойки у вигляді пені з 4 258, 88 грн., що складається з пені на суму основної заборгованості (3 009, 61 грн.) та пені на суму прострочених відсотків (1 249,26 грн.) до 500, 00 грн., що відповідає засадам розумності і справедливості.

Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України інфляційні втрати банку за вищевказаним договором становлять 3 019,27 грн. Отже, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача з урахуванням інфляційних втрат становить 10 438,05 грн..

За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1 013,15 грн. (1378,00 / 14 196,92 * 10 438,05).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 536, 550, 551, 610, 634, 1050,1054 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії КО 754916, виданий Семенівським РВ ГУМВС України в Полтавській області 03.07.2008 року, РНОКПП НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Полтаві, заборгованість за кредитним договором № ГМ/2013-12 від 12 грудня 2013 року у сумі 10 438,05 грн. (десять тисяч чотириста тридцять вісім гривень, пять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії КО 754916, виданий Семенівським РВ ГУМВС України в Полтавській області 03.07.2008 року, РНОКПП НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Полтаві, судові витрати у розмірі 1 013,15 грн. (одна тисяча тринадцять гривень, пятнадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Полтавської області через Семенівський районний суд.

Суддя М.М. Литвин