Справа № 202/2508/16-ц
Провадження № 2/0202/1540/2016
04 травня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Мороза В.П.
при секретареві: Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності,
У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності.
В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,9кв.м, житловою площею 27,5кв.м. та визнати право власності в порядку набувальної давності на домоволодіння, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул. Смоленській, 82а.
Позивач у судове засідання не з?явилася, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 грудня 1997 року виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної власності ОСОБА_3 та членам її сім?ї, сину ОСОБА_2.
02 грудня 1999 року ОСОБА_3, за згодою свого сина ОСОБА_2, отримала від позивача ОСОБА_1 8 000 тисяч доларів США за належну їй та її сину квартиру №19, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Паторжниського, 6Б. Зобовязалася оформити документи до кінця місяця та звільнити квартиру, що підтверджується розпискою від 02.12.1999 року.
Також з 1999 року позивач користуєся домоволодінням, що належало на праві власності ОСОБА_3, та розташоване у м.Дніпропетровську, по вул.Смоленській, 82а.
Позивач зазначає, що з вказаного часу, вона проживає та підтримує домоволодіння, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул. Смоленській, 82а та квартиру АДРЕСА_3 у належному стані, ставиться до нього, як до свого власного житла, проводить ремонтні роботи, господарює в них, сплачує комунальні послуги, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років.
Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.
В силу ч.ч. 1, 4 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Також, відповідно до технічного паспорту від 13 квітня 2016 року квартира АДРЕСА_4 має загальну площу 42, 9кв.м. та житлову площу 27,5кв.м.
У звязку із тим, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ №228986 виданого відділом реєстрації смерті ОСОБА_4 міського управління юстиції Дніпропетровської області від 26 травня 2008 року ОСОБА_3, померла 21 травня 2008 року, у віці 82 роки, позивач звернулась до суду з позовом до її сина ОСОБА_2
Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання за позивачем права власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_5. Решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження.
На підставі викладеного, керуючись ст. 321 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,9кв.м, житловою площею 27,5кв.м.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз