АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання,

в с т а н о в и л а :

у вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути з останнього аліменти на двох повнолітніх дітей, які продовжують навчання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позову посилалася на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є доньками відповідача та навчаються на денному відділенні факультету сходознавства Київського національного університету, у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги. За один рік навчання дітей вона має сплачувати 35 424 грн., проте її дохід не дозволяє у повній мірі забезпечувати дітей всім необхідним для навчання, а відповідач матеріальної допомоги не надає.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньок, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) на двох дітей щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року до припинення навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3, ОСОБА_4 двадцяти трьох років з індексацією стягуваних сум відповідно до закону. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Справа № 753/18512/15 Апеляційне провадження № 22-ц-796/6374/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення суду, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти на двох повнолітніх дітей у розмірі 1 378 грн.. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, він не мав можливості подати до суду свої заперечення на позов, оскільки не був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи. Позивач знала його дійсну адресу проживання, проте суд про це не повідомила. Разом з тим, він не має постійного доходу, натомість його дохід як приватного підприємця мінливий та нерегулярний, у нього на утриманні знаходяться непрацездатна мати, крім того, він вимушений винаймати житло, а тому аліменти необхідно визначати у твердій грошовій сумі виходячи з прожиткового мінімуму. Крім того, судом розмір судового збору у мотивувальній та резолютивній частині зазначено різний.

У судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_8 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 18.07.1992 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох повнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно довідок № 6530/15 та № 6533/15 від 22.09.2015 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є студентами 5 курсу денного відділення факультету сходознавства Київського національного лінгвістичного університету. Період навчання з 01.09.2015 року - 28.02.2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що діти потребують матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, а відповідач може надати матеріальну допомогу на період навчання.

Такі висновки відповідають встановленим у справі обставинам та сторонами не заперечуються.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів на період навчання, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання впиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Суд, стягуючи аліменти у частці від доходу відповідача не перевірив чи має такий дохід відповідач та чи є він постійним. Позивач доказів отримання відповідачем постійного доходу не надала та клопотань про витребування документів, які б підтверджували ці обставини не заявляла. Суд також розглянув справу у відсутності відповідача та за відсутності у справі даних про вручення останньому судових повісток.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця та свідоцтва платника єдиного податку відповідач є приватним підприємцем.

Відповідно до довідки від 22.09.2015 року позивач також працює як суб'єкт господарської діяльності на спрощеній системі оподаткування.

Відтак ні позивач, ні відповідач не можуть надати довідки про отримання щомісячного постійного прибутку.

За вказаних обставин визначення судом розміру аліментів у частці від доходу відповідача колегія суддів вважає помилковим. Крім того, визначивши розмір аліментів у частці від доходу суд зазначив про індексацію стягуваних сум, що передбачено лише ч. 2 ст. 184 СК України, тобто при стягненні аліментів у твердій грошовій сумі.

У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо. При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції ці обставини не встановлювалися.

Суд першої інстанції належним чином не перевірив складові витрат на навчання, зокрема придбання ліків. Доказів понесення таких витрат матеріали справи не містять.

Крім того, при розгляді апеляційної скарги представник позивача визнала, що до липня 2015 року відповідач надавав матеріальну допомогу на дітей та оплачував їх навчання.

Відповідач вказував також на те, що одна з доньок не проживає з позивачкою, та обидві доньки мають підробітки, проте такі обставини доказами не підтверджені, а представником позивачки не визнані.

Виходячи із зазначених обставин колегія суддів вважає достатнім та необхідним визначити розмір аліментів на період навчання повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1 000 грн. на кожну дитину щомісячно.

Доводи апеляційної скарги про те, що у мотивувальній та резолютивній частині рішення вказано різний розмір судового збору не впливають на правильність визначення судом першої інстанції розміру такого збору, оскільки у даному випадку спір розглядався про стягнення аліментів на двох дітей (243,60 * 2 = 487,20).

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року змінити, у зв`язку з чим викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 грн. щомісячно починаючи з 28 вересня 2015 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 23 років з індексацією стягуваних сум відповідно до закону.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді