Справа № 480/3020/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Карікової Л.В.,
за участю секретаря Кописевої О.Л.,
розглянувши 19 квітня 2016 року у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
23.12.2014 року позивач Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк ПриватБанк звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної в сумі 20 345,56 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 15.06.2008 року Закрите Акціонерне Товариство Комерційний Банк ПриватБанк, правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» уклали з відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір без номеру, за яким видав останньому кредит у розмірі 7 800,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Посилаючись на невиконання зобов`язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з нього заборгованість станом на 02.12.2014 року в розмірі 20 345 грн. 56 коп., яка складається з наступного:
- 7 759 грн. 76 коп. заборгованість за кредитом;
- 9 640 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 1 500, 00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом;
а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:
- 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина);
- 945 грн. 03 коп. штраф ( процентна складова).
Заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06.10.2015 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.06.2008 року в сумі 20 345 грн., 56 коп., з яких 7 759 грн. 76 коп. заборгованість за кредитом; 9 640 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 500,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 945 грн. 03 коп. штраф ( процентна складова) та судовий збір в розмірі 243,60 грн., а всього 20 589,16 грн.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.12.2015 року за заявою ОСОБА_1 заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06.10.2015 року скасовано. Справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак направив на адресу суду письмові пояснення в яких зазначив, що укладання договорів з фізичними особами ПАТ КБ "Приватбанк" здійснюється в порядку ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до стандартних умов, зокрема до Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. Відповідно до вимог ст. 207 ЦК України письмова форма правочину вважається дотриманою, якщо зміст зафіксовано у одному або кількох документах. В даному випадку є заява позичальника (копія додається), в якій зазначено, що останній ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку наданими йому в письмовій формі та погодився, що разом із заявою ці документи складають договір про надання банківських послуг. Таким чином, між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н від 15.06.2008 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (копія додається), а позивач зобов`язався повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти, в порядку і на умовах, визначених цим договором.
Заперечення на позовну заяву, надані відповідачем обґрунтовуються нормами Закону України "Про захист прав споживача", в той же час, відповідно до "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 застосування Закону України "Про захист прав споживачів" до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.
Відповідач ОСОБА_1 висловив згоду на укладання договору, яку виклав у заяві. Спірний кредитний договір є публічним договором, умови якого відповідно до ч. 2 ст. 633 ЦК України є однаковим для всіх споживачів.
Згідно ч. 1 ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.
Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є типовими для всіх клієнтів банку, що користуються платіжними картками, вони оприлюднені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідно до виписки по вказаній картці, наданої позивачем, починаючи з 16.06.2008 року відповідач ОСОБА_1 одержував багаторазово кошти від банку та, в свою чергу, повертав частково одержані кошти, тобто своїми діями підтвердив і факт укладання кредитного договору і частково його виконував. Підписанням кредитного договору, відповідач підтвердив те, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтверджував свою здатність виконувати умови договору.
Таким чином, при укладанні договору дотримано всіх його істотних умов, передбачених законодавством, які було узгоджено та прийнято сторонами. На момент укладання договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами сторін (позичальника та уповноваженого представника Банку); правочин був спрямований на отримання кредиту позичальником та його погашення зі сплатою відсотків за користування ним.
Відповідач ОСОБА_1 також зазначає, що він порушив свої зобов`язання перед позивачем з поважних причин, оскільки безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганських областей.
Банк анулює нараховані відсотки та штрафи за несплату обов`язкових платежів по кредитам позичальників, мобілізованим в українську армію, а також військовослужбовців. Відсотки та штрафи анулюються мобілізованим в ряди Збройних сил України з моменту мобілізації до моменту демобілізації та усім військовослужбовцям з початку та до моменту завершення військової служби. Раніше нараховані відсотки та штрафи до мобілізації або до 18.03.2014 року для військовослужбовців, які проходять службу на контрактній основі підлягають сплаті.
Але відповідач ОСОБА_1 не звертався до позивача з питанням про зупинення або анулювання відсотків та штрафів за кредитним договором, тому Банк просить задовольнити позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, однак направив на адресу суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що не погоджується з розрахунком суми заборгованості і визнає позов частково, а саме в розмірі 7759 грн.76 коп., оскільки позивач не врахував рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року. Зокрема, у п. З зазначеного рішення йдеться, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. З ч. 1 ст. З ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. З ст. 1054 ЦК України).
Правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення ЦК України про зобов`язання та договір, так і приписи його ч. 2 ст. 627 щодо необхідності врахування вимог законодавства про захист прав споживачів.
Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. В ч.ч. 3, 4 ст. 18 вказаного закону наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.
Отже, умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Відповідач також зазначає, що він порушив свої зобов`язання перед позивачем з поважних причин, оскільки безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Оскільки порушення зобов`язань сталося з об`єктивних причин, відповідач вважає, що з цих підстав позов належить задовольнити частково.
Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.
Судом встановлено, що між Закритим Акціонерним Товариством Комерційним Банком ПриватБанк, правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і ОСОБА_1 15.06.2008 року укладено кредитний договір без номеру відповідно до умов якого банк зобов`язався надати останньому кредит у сумі 7 800,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Згідно п.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання цього договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.
Позивач свої зобов`язання в частині надання відповідачу кредитних коштів виконав повністю.
Отримавши кредитні кошти, відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого у нього станом на 02.12.2014 року виникла заборгованість в розмірі 20 345 грн. 56 коп., яка складається з наступного:
- 7 759 грн. 76 коп. заборгованість за кредитом;
- 9 640 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 1 500, 00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом;
а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:
- 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина);
- 945 грн. 03 коп. штраф ( процентна складова).
Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит відповідно до умов договору.
Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та видав позичальнику обумовлену кредитним договором суму, що підтверджується наданими позивачем доказами.
Як вбачається із розрахунку суми заборгованості, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, передбаченими умовами договору.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.
Що стосується списання нарахованих Банком відсотків та штрафних санкцій з відповідача, то суд приходить до такого.
Згідно п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції від 20.05.2014 року військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
До переліку таких документів належать:
- довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною;
- витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною (для резервістів).
Для звільнення від сплати процентів та неустойки по кредиту необхідно разом із заявою надати один із вказаних документів до банку, в якому був отриманий кредит та зберігати докази такого подання.
Відповідно до внесених змін відбувається звільнення військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, тобто з 18 березня 2014 року до видання відповідного указу Президентом України, а також резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду від нарахування відсотків по кредиту та штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань.
Однак, відповідачем вказані вимоги не виконано та не надано ані позивачу, ані суду, зазначених вище документів ( окрім ксерокопії довідок, які належним чином не завірені). А тому посилання відповідача на неправомірне нарахування йому суми заборгованості, з врахуванням його перебування в Зоні проведення АТО є неспроможні.
У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути судові витрати по справі.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позов Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання копії цього рішення, якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні під час проголошення судового рішення
Суддя Л.В.Карікова