Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/4724/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Гаврилова О.В.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Кравець В.А.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року за заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсним пункту кредитного договору,припинення зобов'язання.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсним пункту кредитного договору,припинення зобов'язання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу та направити справу до Дніпровського районного суду м. Києва для продовження розгляду. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та не відповідає нормам процесуального права. Посилається на те, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», та п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він, як споживач, звільняється від сплати судового збору за позовом, що пов'язаний з порушенням його прав. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано роз'яснення, що містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року.

У судове засідання апеляційного суду представник ПАТ «Ідея Банк» не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому процесуальним законом порядку.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом до ПАТ «Ідея Банк», просив ухвалити рішення, яким:

1) визнати недійсним п. 4 кредитного договору № 910.24700, укладеного 31 жовтня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2;

2) визнати припиненим кредитне зобов'язання, що виникло на підставі кредитного договору № 910.24700, укладеного 31 жовтня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2;

3) визнати припиненим право застави, що виникло на підставі договору застави, укладеного 31 жовтня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2;

4) визнати припиненим обтяження легкового автомобіля марки PEUGEOT, моделі 208, 2013 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1, що виникло на підставі договору застави, укладеного 31 жовтня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2, а також вилучити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про реєстрацію вказаного обтяження.

Суддею суду першої інстанції в порядку ст. 121 ЦПК України позовна заява була залишена без руху, позивачеві був наданий строк для усунення недоліків заяви.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 11 грудня 2015 року зазначено, що позивачу потрібно конкретизувати вимоги позовної заяви, надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до положень ст.. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України, не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, сплатить судовий збір, позовна заява вважається поданою в день первісного подання її до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, вважає, що вони не відповідають положенням процесуального закону та обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали від 11 грудня 2015 року, якою позовну заяву було залишено без руху, була отримана ОСОБА_2 11 січня 2016 року (а.с. 13).

15 січня 2016 року представником ОСОБА_2 була відправлена поштою на адресу Дніпровського районного суду м. Києва уточнена позовна заява, тобто була виконана вимога ухвали суду в частині конкретизації вимог закону.

Вимога щодо сплати судового збору є безпідставною, оскільки відповідно зі змісту позовних вимог позивач є споживачем послуг банку та вважає, що банком порушено його право споживача, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він, як споживач, звільняється від сплати судового збору за позовом, що пов'язаний з порушенням його прав.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для повернення в порядку ст. 121 ЦПК України позовної заяви, отже ухвала суду від 19 січня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання прийняття позовної заяви на вирішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року скасувати, питання прийняття заяви направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: