Справа № 454/1284/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Сокальський районний суд з позовом до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, свої вимоги мотивує тим, що 24.06.2013р. на адресу Генеральної прокуратури України ним направлено заяву про кримінальне правопорушення. В заяві просив зареєструвати таку у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, відкрити кримінальне провадження за ст.ст. 364, 366, 367, 375 КК України відносно судді Сокальського районного суду Фарини Л.Ю., яка зловживаючи посадовим становищем, всупереч інтересів служби при розгляді його позовної заяви від 11.03.2010р. не виконала вимоги Конституції України, ст. 6, 10 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації 19.03.2010р. постановила завідомо неправосудну ухвалу, в результаті чого позивача було незаконно позбавлено доступу до правосуддя та порушено конституційні права. Листом від 08.07.2013р. Генеральна прокуратура України скерувала вказану заяву в прокуратуру Львівської області. В подальшому 12.07.2013р. прокуратура Львівської області скерувала заяву позивача прокурору Сокальського району для організації розгляду. Зазначає, що 19.07.2013р. з прокуратури Сокальського району ним отримано лист щодо розгляду звернення. Зазначає, що його заява не могла бути розглянутою в порядку ЗУ «Про звернення громадян» у зв'язку з тим, що в даному випадку стоїть питання про вчинення злочину, яке розглядається в порядку КПК України і посадові особи ГПУ зобов'язані розглянути дану заяву про вчинений злочин тільки на підставі КПК України. Таким чином вважає, що дії посадових осіб ГПУ при розгляді його заяви не відповідають вимогам ст.ст. 55, 56, 214 КПК України, а також Конституції України. Вказує, що своїми діями посадові особи Генеральної прокуратури України позбавив його прав гарантованих ст. 40 Конституції України, ст. 55, 56 КПК України і позивачу спричинено моральні страждання які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань. Просить суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України в його користь кошти в сумі 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді заяви про кримінальне правопорушення від 24.06.2013р..

В запереченні на позовну заяву представник відповідача Генеральної прокуратури України вказав, що позовні вимоги є безпідставними. Зазначає, що згідно вимог ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Зазначає, що згідно п. 3.6 інструкції про порядок прийняття, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли на розгляд ГПУ, направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня. Враховуючи, що заявником порушено питання про можливі кримінальні правопорушення, що вчинені на території Львівської області, 08.07.2013р. ГПУ вказану заяву скеровано до прокуратури Львівської області, про що повідомлено заявника. Стверджує, що заяву позивача з порушеного ним питання розглянуто у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, обґрунтовано та своєчасно. Такими діями ГПУ законних прав та інтересів позивача не порушено. Крім цього, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог позивачем не наведено. Рішення, дії чи бездіяльність ГПУ з приводу розгляду заяви позивача від 24.06.2013р. в судовому порядку неправомірними не визнано. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, надав суду клопотання в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Генеральної прокуратури України - Нестерук С.С. надала суду заяву, у якій просить розглядати справу без її участі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України будучи належно повідомленим про час розгляду справи в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов"язків є зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди на підставі ст.ст. 22, 23 ЦК України.

Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що позивачем ОСОБА_1 скеровувалась у Генеральну прокуратуру України заява про кримінальне правопорушення датована 24.06.2013р. щодо реєстрації даної заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, відкриття кримінального провадження за ст.ст. 364, 366, 367, 375 КК України відносно судді Сокальського районного суду Фарини Л.Ю., яка зловживаючи посадовим становищем всупереч інтересів служби при розгляді його позовної заяви від 11.03.2010р. не виконала вимоги Конституції України, ст. 6, 10 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації 19.03.2010р. постановила завідомо неправосудну ухвалу, в результаті чого позивача було незаконно позбавлено доступу до правосуддя та порушено конституційні права.

Згідно копії листа старшого прокурора відділу Головного слідчого управління ГПУ від 08.07.2013р., що адресований позивачу ОСОБА_1, встановлено, що таким останнього повідомлено про розгляд зави та направлення у прокуратуру Львівської області для подальшого розгляду згідно вимог КПК України.

Із листа в.о. начальника відділу наглядової діяльності слідчого управління прокуратури Львівської області від 23.07.2013р., адресованого позивачу ОСОБА_1, встановлено, що таким заяву позивача скеровано у прокуратуру Сокальського району для організацію розгляду.

Із листа прокурора Сокальського району від 19.07.2013р., адресованого позивачу ОСОБА_1, встановлено, що таким позивачу зокрема роз'яснено з посиланням на постанову Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади» та ст. 124 Конституції України, що оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. З огляду на відсутність згідно п.4 ч.5 ст. 214 КПК України у зверненні позивача будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями кримінального правопорушення, підстав для внесення відомостей до ЄРДР за зверненням не вбачається. Роз'яснено право згідно ст. 303 КПК України на оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В свою чергу, згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовими особами Генеральної прокуратури України при розгляді його заяви про кримінальне правопорушення від 24.06.2013р..

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Як встановлено в ході розгляду справи, підставою звернення до суду із даним позовом позивачем зазначено на його думку незаконні дії посадових осіб Генеральної прокуратури України про розгляді його заяви від 24.06.2013р., в той час із змісту позову встановлено, що дані дії стосуються не внесення до ЄРДР заяви позивача про кримінальне правопорушення та ряду інших процесуальних дій, що безпосередньо регулюється КПК України, стаття 303 якого передбачає право оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В свою чергу, позивачем не надано суду доказу чи процесуального рішення про визнання незаконними дій посадових осіб ГПУ при розгляді його заяви від 24.06.2013р. та заподіяння йому цим моральної шкоди.

Відповідно, у задоволенні позовних вимог про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України коштів в сумі 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді заяви позивача про кримінальне правопорушення від 24.06.2013р., суд відмовляє.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Головуючий: Т. В. Струс