Справа № 694/172/16-ц
провадження 2/694/162/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

26.08.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Кравченко Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Мефодієнка І.С.,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на його користь відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що пов'язана з лікуванням потерпілого в сумі 21 990,32 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 1099 грн. Свої вимоги мотивує тим, що приблизно о 02 год. 05 хв. 03 січня 2015 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись по автодорозі в напрямку від с. Тарасівка до с. Боровикове Звенигородського району Черкаської області, в порушення вимог п. 2.3 б) ПДР України був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, а тому під час руху по ділянці автодороги, що була вкрита ожеледицею, будучи заздалегідь поінформованим про негативні дорожні умови встановленим попереджувальним дорожнім знаком 1.13 «Слизька дорога» з табличками до нього 7.12 Ожеледиця» та 7.2.1 «Зона дії 5 км», не врахував дорожньої обстановки, що склалася та не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, чим грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого у момент підйому не справився з керуванням, допустив занос автомобіля, який перетнувши праве узбіччя, з'їхав у правий кювет та на відстані близько 398,5 м до повороту у напряму с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області перекинувся.

Внаслідок дорожньої-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи №491 від 20.03.2015 року ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Вироком Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальності власника наземного транспортного засобу ОСОБА_4 була застрахована відповідачем згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/0596796, код страховика №132, укладеним 06.08.2014 року і дійсним до 05.08.2015 року.

02 жовтня 2015 року позивач надав ТДВ СК «Альфа-Гарант» всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування, але відповідач не сплатив страхове відшкодування, внаслідок чого він змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 лікувався з приводу отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди травм винятково за свій рахунок. ОСОБА_4 не проводив жодних розрахунків з позивачем, оскільки сума завданих збитків повністю покривається страховим відшкодуванням. Вважає, що відповідач безпідставно відмовляє у виплаті страхового відшкодування. Також просив стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Представник відповідача Мефодієнко І.С. позов не визнав. Пояснив, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_4, а тому він має самостійно відшкодувати завдані позивачу збитки. Крім того зазначив, що лікування в державних лікувальних закладах здійснюється безкоштовно. Витрати на лікування, зазначені позивачем, є необгрунтованими.

Третя особа ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 Вважає, що саме відповідач має відшкодувати завдані збитки, оскільки він застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Також пояснив, що жодних розрахунків з позивачем не проводив, оскільки сума страхового відшкодування повністю покриває завдані збитки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 липня 2015 року, який набрав законної сили 03.08.2015 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно вироку в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03 січня 2015 року з вини ОСОБА_4, що керував автомобілем автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2, потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я, у вигляді закритого перелому лівої ключиці з зміщенням уламків, закритих переломів кісток тазу з двох сторін зі зміщенням уламків (а.с. 6-8).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 37 Звенигородської ЦРЛ ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 03 по 05 січня 2015 року з діагнозом: Закритий перелом кісток тазу з права. Перелом лівої ключиці (а.с. 33).

З витягу з історії хвороби стаціонарного хворого №100056/56 КЗ Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні в ортопедо-травматологічному центрі з 05 по 15 січня 2015 року з діагнозом: Вертикально-нестабільний перелом кісток тазу. Перелом донної та сідничної кісток з права зі зміщенням уламків. Перелом крижових мас з права по типу бокової компресії. Перелом середньої третини лівої ключиці зі зміщенням уламків (а.с. 18).

Згідно довідки про тимчасову непрацездатність від 10.02.2015 року, виданої Звенигородською ЦРЛ, ОСОБА_1 був звільнений від занять в навчальному закладі з 10.02.2015 року по 29.04.2015 року (а.с. 21, 22).

З витягу з історії хвороби стаціонарного хворого № 100056/56 КЗ Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні в ортопедо-травматологічному центрі з 11 по 14 січня 2016 року з діагнозом: Консолідований перелом кісток тазу. Консолідований перелом лівої ключиці з наявністю металофіксаторів (а.с. 19).

Під час лікування в Звенигородській ЦРЛ та КЗ Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» всі необхідні медикаменти були придбані за власні кошти ОСОБА_1, що підтверджується епікризом № 37 (а.с. 160) та повідомленням № 1642 від 10.08.2016 року (а.с. 155).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0596796 цивільна відповідальність ОСОБА_4 на момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди 03 січня 2015 року була застрахована відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант». Строк дії полісу з 06.08.2014 року по 05.08.2015 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю - сто тисяч гривень, за шкоду, заподіяну майну - п'ятдесят тисяч гривень (а.с. 53).

02 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про виплату йому страхового відшкодування та надав необхідні документи (а.с. 12-15).

21 грудня 2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» направила листа позивачу з пропозицією надати додаткові документи (а.с. 56). Страхові виплати на час розгляду справи судом відповідачем не проведені.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закону) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 5 цього Закону є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, що діяла на момент ДТП), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 зазначеного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно з положенням ст. 24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно з вимогами ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Позивачем додано до позову оригінали документів про придбання ним ліків та інших товарів медичного призначення, оплату консультацій та обстежень (а.с. 164, 168-173), витрати на проїзд до медичних закладів (а.с. 174-176) на загальну суму 23504 грн. 80 коп.

Розмір шкоди, заподіяної здоров'ю ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що пов'язана з лікуванням потерпілого, документально підтверджений та не перевищує страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, яка передбачена Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого, а тому підлягає стягненню з відповідача.

При цьому суд частково приймає до уваги заперечення представника відповідача та вважає, що стягненню на користь позивача не підлягають благодійні внески, зроблені ним у лікувальних закладах в сумі 760 грн. (а.с. 171) та витрати на нотаріальне посвідчення копій документів в розмірі 180 грн. (а.с. 177), оскільки відсутні правові підстави для такого відшкодування. Також, на думку суду, не підлягають стягненню витрати на пальне в сумі 635 грн. 82 коп. (а.с. 174, чеки від 06.03.2015 та 12.02.2015 року), оскільки придбання пального відбулось в один день та через незначний проміжок часу.

Таким чином, з відповідача підлягає до стягнення шкода в розмірі 22 108 грн. 98 коп.

Оскільки позивач ставить позовні вимоги про стягнення лише 21 990 грн. 32 коп., то виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу та неможливості виходу судом за межі позовних вимог, саме таку суму слід стягнути з відповідача.

Враховуючи те, що з відповідача стягується відшкодування витрат потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю становить 1099 грн. та також підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути відшкодування шкоди заподіяної здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 21 990 грн. 32 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1099 грн. 00 коп.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати за надання правової допомоги в сумі 1500 грн. та судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 9, 22, 23, 24, 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224, 226-228 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Л.Українки, 26) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 21990 (двадцять одну тисячу дев'ятсот дев'яносто) грн. 32 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1099 (одну тисячу дев'яносто дев'ять) грн. 00 коп., а всього 23089 (двадцять три тисячі вісімдесят дев'ять) грн. 32 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Повний текст рішення виготовлено 31 серпня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд.

Суддя Т.М. Кравченко