Категорія: 59 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря: - Перебойчука Р.В.,

позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Луцького міськрайонного суду від 02 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

14.09.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ПАТ КБ «Привабанк» про стягнення відповідно 7934,17 грн. та 1390,40 грн. Свої вимоги мотивують тим, що вони через інтернет придбали у відповідача квитки на фінальний матч Ліги Європи з футболу між командами «Севілья» - «Дніпро», який мав відбутися 27.05.2015 року на Національному стадіоні у м. Варшаві (Польща), за що ОСОБА_2 сплатив 3400,00 грн. Однак, відповідач квитки на футбольний матч позивачам не передав. Будучи впевненими, що квитки вони зможуть отримати в касі стадіону, позивачі 27.05.2015 року прибули у м. Варшава, однак на матч не попали, так як не отримали квитків. Для поїздки кожним із позивачів витрачені кошти на оформлення візи по 440,00 грн. та по 35,00 Євро кожен, також за договором страхування подорожуючих за кордон, укладення якого є обов'язковою умовою отримання візи, витратили по 95 грн. кожен, ОСОБА_2 сплачено 583,00 грн. за договором страхування цивільної відповідальності власника автомобіля (зелена карта), укладення якого є обов'язковою для в'їзду до Польщі.

Не отримавши квитків на футбольний матч та витративши час на з'ясування з працівниками відповідача про можливість отримання таких квитків , ОСОБА_2 не зміг підтвердити замовлення готелю, натомість він був змушений понести витрати на винаймання іншого готелю, що ним сплачено 326,00 польських злотих, та 117,04 польських злотих на придбання пального для автомобіля. З врахування курсу валют : євро і польського злотого встановленого Національним Банком України ОСОБА_2 поніс витрати в сумі 7934,17 грн., а ОСОБА_3.в сумі 1390,40 грн., що просили стягнути із відповідача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 02 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_2 7836,0 грн. В решті задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в користь ОСОБА_3 1390,40 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь держави 1378,00 грн.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі відповідач ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на незаконність рішення суду із-за порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що ПАТ КБ «Приватбанк» виконав покладені на нього обов'язки, придбав для позивачів квитки та завчасно повідомив про час та місце їх отримання.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на доводи, викладені в ній.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечили, оскільки вважають, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів суд першої інстанції виходив з того, що саме відповідач винен у неотриманні позивачами квитків на футбольний матч, що потягло певні витрати.

Однак повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.05.2015 року ОСОБА_2 і ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 купив у відповідача для себе і дружини ОСОБА_3 два квитки на фінальний матч Ліги Європи, який мав відбутися 27.05.2015 року на Національному стадіоні у м. Варшаві (Польща), загальною вартістю 3400,00 грн. Дана обставина стверджується квитанціями №№ 0.0.387688951.1, 0.0.387693481.1. та визнається відповідачем.

Відповідно до змісту ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як встановлено ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» укладення договору на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв'язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв'язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема Інтернет (статті 1, 13 цього Закону).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що договір на придбання товару був укладений на відстані через засоби дистанційного зв'язку, а саме - через інформаційні мережі, Інтернет, що не суперечить вимогам пунктів 8, 10 ч. 1 ст. 1 Закону. На підтвердження позовних вимог споживач надав суду квитанції про оплату.

Судом встановлено, що 18 травня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» відкрив продаж квитків на фінальний матч Ліги Європи між «Дніпром» і «Севільєю», що мав відбутися 27 травня 2015 року. Із оголошення, яке було розміщене на офіційному сайті Приватбанку було роз'яснено, що для купівлі квитка достатньо зайти на спеціальну сторінку в Інтернеті, ввести дані закордонного паспорта, дату народження, номер картки та контактні дані для отримання квитка. Протягом дня після отримання заявки банком буде списана вартість квитка та його доставки з картки, а сам квиток буде доставлений кур'єром. Також куплений квиток можна буде отримати у касі футбольного клубу «Дніпро», або на спеціальному «мітинг поінт» (meeting point) біля стадіону у Варшаві (час і точне місце роботи буде повідомлено додатково на офіційному сайті ФК «Дніпро»).

20 травня 2015 року відповідачами було придбано два квитки, однак у заявці не було вказане місце доставки квитків кур'єром, тому місце доставки квитків було обрано «мітинг поінт» (meeting point). 23-26 травня 2015 року за допомогою онлайн-сервісу ПриватБанку на електронну пошту позивачів, яка була вказана у заявці, надіслано повідомлення про можливість отримати квитки у Посольстві України у м. Варшава із зазначенням адреси та часів роботи. Однак позивачі у Посольстві квитків не отримали і туди не зверталися.

Із наданих суду доказів та пояснень сторін встановлено, що із рахунку позивача ОСОБА_2 не були списані кошти за кур'єра, який мав доставити квитки. Отже відповідь про місце та час отримання квитків повинно було бути повідомлено через«мітинг поінт» (meeting point).

Судом із пояснень позивачів встановлено, що на їх електронну адресу можливо і надходили відповіді, однак дані відповіді ними було побачено вже після повернення із Республіки Польша. Причиною неотримання повідомлення через «мітинг поінт» (meeting point) вчасно позивач ОСОБА_2 вказав на несправність сервера.

Отже судом встановлено, що вини відповідача щодо неотримання позивачами повідомлення про місце та час отримання квитків не має.

Згідно із ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Згідно наведених норм відповідач, отримавши плату за квитки на футбольний матч і взявши на себе обов'язки продавця зобов'язаний вжити усіх заходів саме для передачі таких квитків покупцеві і може бути звільненим від відповідальності за невиконання цього зобов'язання лише у випадку, якщо доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства, колегія суддів вважає, що витрати позивачів на придбання квитків на футбольний матч викликані невиконанням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу, а тому вимога про відшкодування вартості квитків є обґрунтованою.

Отже, з відповідача слід стягнути в користь позивача ОСОБА_2 3400 грн., які саме з його банківської картки було знято як оплата за два квитки.

Проте витрати позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які складаються з витрат: за послуги візового центру з оформлення віз по 440,00 грн., за візу по 35 євро, що становить по 855,40 грн. (з врахування курсу Національного банку України 1 євро = 24,44 грн.), за обов'язковим для отримання візи договором страхування подорожуючих за кордон в сумі по 95,00 грн., за обов'язковим для виїзду за кордон договором страхування цивільної відповідальності власника автомобіля - 583,00 грн., за сплату номеру в готелі 326,00 польських злотих, що з врахування встановленого Національним Банком України курсу 1 польського злотого = 5,78 грн. становить 1884,28 грн., витрати на пальне - 100,06 польських злотих, що з врахуванням наведеного курсу польського злотого становить 578,35грн. - до задоволення не підлягають, оскільки вини відповідача в неотриманні із-за несправності сервера позивачами повідомлення про місце та час отримання квитків не встановлено. А отже в цій частині позовних вимог позивачам слід відмови повністю.

При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові).

Таким чином вимоги про відшкодування шкоди, яка складається з витрат на послуги візового центру, оплату віз, оплату за готель, придбання пального, придбання договору страхування, то такі вимоги, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки жодними договірними зобов'язаннями між сторонами не передбачені та вини відповідача не встановлено.

Колегія суддів вважає, що позивачі не довели свої вимоги щодо стягнення із відповідача витрат, які вони понесли при оформлені поїздки та поїздки у м. Варшаву на футбольний матч.

Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги чинного законодавства колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не звернув уваги на зазначені норми права та не повно з'ясував обставини, які мають значення для справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 60ЦПК України, на підставі ст. 655, 662, 906 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 02 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в користь ОСОБА_2 3400,00 грн. вартості квитікв.

В решті позовних вимог відмовити.

В позові ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: