Cправа №549/523/16-ц
Провадження№2/549/302/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2016 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

при секретарі - Якубовській Т.О.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

25.11.2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів який обгрунтовував тим, що рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 18.08.2015 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання його доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення повноліття, починаючи з 20.07.2015 року.

Проти стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі він не заперечував.

На даний час він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, оскільки він одружився і в нього на утримання перебуває ще одна дитина від другого шлюбу.

Крім того, його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і вона отримує щомісячну одноразову допомогу у розмірі по 860 грн.

Посилаючись на зміну на момент звернення до суду з позовом його сімейного та матеріального стану, просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 18.08.2015 року №549/353/15 на утримання дочки у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, на стягнення в подальшому з нього на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з аналогічних підстав.

Крім того пояснив, що з вересня 2015 року працює трактористом в Чорнухинському лісництві і отримує заробітну плату. До цього працював в м.Києві в СПД «Гайдук», де офіційно отримував заробітну плату у мінімальному розмірі. Зазначив, що з 01 січня в лісництві буде скорочення штату і його буде звільнено.

Також він є власником двох земельних ділянок, які перебувають в оренді у сільськогосподарського підприємства. Оренда плата виплачується йому зерном, оскільки він веде домашнє господарство.

Відповідач позов не визнала, надала суду письмові заперечення в яких просила у задоволенні позову відмовити, оскільки при винесення рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 18.08.2015 року позивач вже був вдруге одружений і у нього в липні 2015 року народилась друга дитина, тобто після ухвалення рішення його сімейний стан не змінився.

Також вказує на те, що позивач має у власності трактор, автомобіль, дві земельні ділянки, які перебувають в оренді в СТОВ «Дружба-Нова, і він отримує додатковий дохід у виді орендної плати, з якого не стягуються аліменти.

Крім того зазначає, що її донька перебуває на «Д» обліку з діагнозом ДЖВТ, панкреопатія і потребує регулярного медичного обстеження і лікування, відвідує циркову студію та гуртки, для участі в яких необхідне матеріальне забезпечення.

Розгляд справи просила провести за її відсутності (а.с.30-31).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої він сплачує аліменти на користь відповідача на підставі рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 18.08.2015 р. в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення повноліття, починаючи з 20.07.2015 року (а.с.16).

14.02.2015 р. ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4В, від якого подружжя має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-11).

На даний час дружина позивача ОСОБА_6 знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини з травня по жовтень 2016 року по 860 грн. (а.с.14).

Позивач працює трактористом у Чорнухинському лісництві ДП «Пирятинське лісове господарство» та постійно отримує заробітну плату: з січня по жовтень 2016 року йому нараховано 26 720,07 грн. (а.с.13).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181, ст.ст.183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів суд має зясувати наявність обставин, передбачених ч.1 ст.192 СК України та ст. 182 СК України.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що до максимального розміру аліментів, які стягуються з платника аліментів, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Cам факт реєстрації шлюбу позивача та народження 12.07.2015 року сина, а також зміна місця роботи не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки при цьому необхідно враховувати всі обставини, які вказують наявність чи відсутність підстав передбачених ст. 192 СК України.

Обставини щодо сімейного стану позивача існували на час стягнення аліментів за рішенням суду від 18.08.2015 року і не можуть кваліфікуватися як підстави, передбачені ст.192 СК для зменшення аліментів.

Даних про зміну майнового стану позивача матеріали справи не містять.

Таким чином підстав для зменшення розміру аліментів (ст. 192 СК України) на даний час не вбачається, а їх зменшення призведе до порушення положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», тому підстави зменшення розміру аліментів відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.182, 183, 184, 192 СК України, ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинский районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення cуду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Рішення виготовлене у повному обсязі 27 грудня 2016 року.

Суддя: