У х в а л а

19 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про перегляд Верховним Судом України рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Київської міської ради, Департаменту комунальної власності м. Києва, комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» (далі - КП «КМБТІ»), треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_21, ОСОБА_54, Центр правової підтримки та партнерства «Алекс», колективне підприємство «Творча архітектурна майстерня «Ю. Лосицький», товариство з обмеженою відповідальністю «Кедем», акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» про визнання незаконними та скасування рішень, наказів, свідоцтв про право власності, реєстрації поточних змін, реєстрації прав власності, визнання незаконним подальше перебування у приміщеннях;

за позовом третіх осіб із самостійними вимогами ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_20, ОСОБА_27 до Київської міської ради про визнання незаконними рішень,

в с т а н о в и л а :

Подільський районний суд м. Києва рішенням від 30 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року, в задоволенні первісного позову та позову третіх осіб із самостійними вимогами відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 5 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року залишила без змін.

5 грудня 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, за дорученням яких діє ОСОБА_60, звернулись до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 4 Житлового кодексу Української РСР, положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», пункту 17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Верховного Суду України від 9 червня 2010 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 12 липня 2005 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 5 вересня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову і позову третіх осіб із самостійними вимогами, оскільки спірні нежитлові приміщення не використовуються для обслуговування будинку, у цих приміщеннях відсутнє інженерне обладнання та пристрої, без доступу до яких неможливо здійснювати експлуатацію будинку, а тому не є допоміжними приміщеннями; при цьому видані Головним управлінням комунальної власності Київської міської державної адміністрації свідоцтва про право власності відповідають вимогам діючого законодавства України, отже, підстави для їх скасування відсутні.

Касаційний суд також погодився з висновками судів про те, що позовна вимог щодо визнання недійсним рішення міської ради від 2001 року є необґрунтованою, оскільки спірне рішення разом з додатками було скасовано постановою суду апеляційної інстанції та самим органом, який його видав; при цьому є необґрунтованою і позовна вимога щодо визнання незаконним рішення міської ради від 2010 року, оскільки в це рішення були внесені зміни, відповідно до яких площу приватизованих квартир із загальної площі житлового будинку було виключено, в результаті чого залишилася загальна неприватизована площа в розмірі 435,44 кв.м.

Суд касаційної інстанції також погодився й з висновками судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконною реєстрації поточних змін (проведену КП «КМБТІ») та реєстрації прав власності на спірні об'єкти нерухомого майна, визнання незаконним подальше перебування в підвальних приміщеннях спірного будинку юридичних осіб з огляду на те, що ці вимоги є похідними від первісних заявлених вимог.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2010 року, наданій заявником для порівняння, касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, вказав на порушення судами норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 12 липня 2005 року, оскільки ця постанова не є судовим рішенням в розумінні пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Київської міської ради, Департаменту комунальної власності м. Києва, комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_21, ОСОБА_54, Центр правової підтримки та партнерства «Алекс», колективне підприємство «Творча архітектурна майстерня «Ю. Лосицький», товариство з обмеженою відповідальністю «Кедем», акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» про визнання незаконними та скасування рішень, наказів, свідоцтв про право власності, реєстрації поточних змін, реєстрації прав власності, визнання незаконним подальше перебування у приміщеннях;

за позовом третіх осіб із самостійними вимогами ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_20, ОСОБА_27 до Київської міської ради про визнання незаконними рішень за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про перегляд Верховним Судом України рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко