Справа № 738/336/16-ц
№ провадження 2-о/738/16/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1

секретаря судового засідання Бреус Н.В.

заявника ОСОБА_2

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області спpаву за заявою ОСОБА_2 пpо встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А H О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, уточнивши яке просить встановити факт прийняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини з 11 вересня 1991 року по 11 березня 1992 року, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, яка померла 11 вересня 1991 року в м. Мена Менського району Чернігівської області, та проживала ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заява мотивна тим, 11 вересня 1991 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на належне майно. За життя спадкодавець ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_2. Вона, яка спадкоємиця за заповіт, фактично прийнявши спадщину звернулась до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їй було розяснено, що отримати дане свідоцтва вона не має можливості із-за не надання довідки органу місцевого самоврядування, домової книги, яка б підтверджувала її проживання померлою 11 вересня 1991 року ОСОБА_3. Зазначає, що на час відкриття спадщини, вона проживала разом із спадкодавцем по пров. Поштовому, 4 в м. Мена Чернігівської області та надалі проживає за вказаною адресою, але на час смерті спадкодавця за вказаною адресою вона не була зареєстрована.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2016 року в якості третьої особи по дані справі було залучено ОСОБА_4.

Заявниця ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали заяву, посилаючись на обставини викладені у ній, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Менської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що приблизно з 1970 року проживають поряд з господарством №4 по пров. Поштовому в м. Мена, в якому проживала спадкодавець ОСОБА_3, яка померла в 1991 року, остання проживала з донькою Надією, яка померла в 1974 році, її чоловіком Іваном, та онуками ОСОБА_7 та ОСОБА_4, остання виїхала з будинку, на час смерті ОСОБА_3 разом з нею по пров. Поштовому,4 в м. Мена продовжувала проживати заявниця.

Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 11 вересня 1991 року в м. Мена Менського району Чернігівської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-ЕЛ №439865 (а.с.5).

З огляду на те, що спадщина після смерті ОСОБА_3. відкрилася 11 вересня 1991 року і шестимісячний строк на її прийняття закінчився до 1 січня 2004 року, то до спірних відносин повинні застосовуватись положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Із заповіту, посвідченого державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8 08 лютого 1979 року вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла громадянці ОСОБА_2 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на частку в будинку з відповідною частиною надвірних будівель по пров. Поштовому, 4 в м. Мена Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщина від 10 вересня 1975 року (а.с.9).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику про спадкування" від 30.05.2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року.

Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звертає увагу судів на те, що при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Встановлено, що заявниця, як спадкоємиця за заповітом, звернулась до Менської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після померлої ОСОБА_3, проте згідно повідомлення нотаріуса від 17.12.2015 року №3084/02-17 їй було розяснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості у звязку з неподанням доказів які б підтверджували факт прийняття спадщини (проживання із спадкодавцем на дату смерті), та рекомендовано звернутись до суду (а.с.10).

Факт прийняття спадщини ОСОБА_2 підтверджується показами свідків та матеріалами справи.

Так, відповідно до повідомлення ЧМБТІ від 18.03.2016 року №17, станом на 31.12.2012 року право власності на 5/8 часток житлового будинку по пров. Поштовому, 4 в м. Мена зареєстровано на ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщина по закону від 10.04.1982 року за №524 видано Менською держнотконторою, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 належать по 1/8 частки кожній на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.09.1979 року №1893 виданого Менською держнотконторою.

В паспорті серії НК №872906, виданого 02 січня 2001 року на імя ОСОБА_2 на сторінці «місце проживання» міститься відмітка про те, що заявниця зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3 з 11.03.1982 року.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що на час смерті 11 вересня 1991 року ОСОБА_3, заявниця проживала разом із спадкодавцем по пров. Поштовому, 4 в м. Мена Чернігівської, що також в судовому засіданні підтвердили свідки, що свідчить про те, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після померлої ОСОБА_3, а тому суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Кеpуючись ст.ст. 3, 57-60, 212-215, 234, 256, 259 ЦПК Укpаїни, суд -

В И Р I Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини з 11 вересня 1991 року по 11 березня 1992 року, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, яка померла 11 вересня 1991 року в м. Мена Менського району Чернігівської області, та проживала ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Г. Сова