Справа № 190/2121/16-ц
Провадження №2/190/876/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м.Пятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П'ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_4 є його батьком, 15 липня 2015 року батько помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок № 16 по вул. Гагаріна в с. Нововасилівка Пятихатського району Дніпропетровської області. За життя батько все своє майно заповів йому, проте коли він звернувся до Пятихатської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину отримав відмову, через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

У звязку з вищевказаним просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою с. Нововасилівка, вул. Гагаріна, 16 П`ятихатського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 15 липня 2015 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чинном, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Пятихатського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чинном, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок № 16 по вул. Гагаріна в с. Нововасилівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією договіру купівлі- продажу будинку /а.с.6/

15 липня 2015 року в с. Нововасилівка Пятихаткого району Дніпропетровської області ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.4/.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповів ОСОБА_1, вказаний заповіт посвідчено секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області.

16 листопада 2016 року державним нотаріусом Пятихатської державної нотаріальної контори позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 15 липня 2015 року відмовлено, оскільки ОСОБА_4 за життя не зареєстрував право власності на житловий будинок № 16 по вул. Гагаріна в с. Нововасилівка П`ятихатського району Дніпропетровської області /а.с.13/.

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області № 326/02-21 від 21.11.2016 року ОСОБА_4, померлий 15.07.2015 року на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого у виконкомі ОСОБА_2 сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області № 6 від 23.07.1976 року був власником житлового будинку по вул. Гагаріна, 16 с. Нововасилівка Пятихатського району Дніпропетровської області згідно погосподарських книг з 1976 року по день його смерті/а.с.14/.

Так, ч. 1 ст. 224 ЦК Української РСР 1963 року, що врегульовувала правовідносини щодо набуття майна у власність на час придбання будинку спадкодавцем, встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК Української РСР 1963 року (в редакції на час виникнення спірних відносин) право власності у набувача майна за договором (а у державних організацій - право оперативного управління) виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції У країни від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав на таке майно.

За таких обставин, позивач іншим шляхом, крім судового не може захистити свої спадкові права, тому позовні вимоги щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок № 16 по вул. Гагаріна в с. Нововасилівка Пятихатського району Дніпропетровської області є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок № 16 по вул. Гагаріна в с. Нововасилівка Пятихаткого району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 15 липня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через П'ятихатський районний суд Дніпропетровської області.

Стороною яка не приймала участь в судовому засіданні апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_6 Легкошерст