АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3593/16 Головуючий 1 інст. - Рибальченко Л.М.
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківводоканал» про визнання сфальсифікованим і недійсним договору про відступлення права вимоги за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до КП «Харківводоканал» про визнання сфальсифікованим і недійсним договору про відступлення права вимоги.

В обгрунтування позовних вимог позивачі вказували, що договору між ними та відповідачем не укладено, тоді як КП «Харківводоканал» безпідставно нараховує плату за начебто надані їм послуги. Крім того, договір про відступлення права вимог від 13 вересня 2013 року від ВТП «Вода» до КП «Харківводоканал» є сфальсифікованим і недійсним, оскільки відсутні докази передачі кредитором необхідних документів, які посвідчують передані права.

Тому, ОСОБА_1, ОСОБА_2, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили суд визнати сфальсифікованим та недійсним договір про відступлення прав вимог №1228 від 13 вересня 2013 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Просили розглядати справу у їх відсутності.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявники посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначають на недійсність договору про відступлення прав вимог через недоведеність передачі усіх необхідних документів від одного кредитора до КП «Харківводоканал».

Відповідачі про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином причин неявки до суду не надали.

Неявка відповідачів, належно повідомлених про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 13 вересня 2013 року КП «Виробничо-технологічне підприємство «Вода», як пе5рвісний кредитор, та КП «Харківводоканал» уклали договір про відступлення права вимоги (а.с.1-2).

Відповідно до п.1,2 Договору первісний кредитор передав, а новий, КП «Харківводоканал», прийняв на себе дебіторську заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання, яка виникла у період з 01 січня 2001 року по 30 вересня 2013 року в сумі 5 406,47 грн. по боржникам ОСОБА_1, ОСОБА_2, які мешкають по АДРЕСА_1. За Договором новий кредитор одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань.

Після підписання Договору обома сторонами первісний кредитор зобов'язується у семи робочих днів з моменту підписання Договору передати новому кредиторові всі документи, які засвідчують права первісного кредитора та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Згідно п.п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ст.512, 514, 516 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміни кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частиною ст.517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів недійсності оспорюваного договору.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

В.В. Кокоша