У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу Сокуренко НаталіїВікторівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - Управління служб справах дітей Московського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про виселення,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом про виселення.

В обґрунтування позову зазначало, що 21 жовтня 2008 року з

ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 097/Р-08, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 40 000 дол. США строком до 19 серпня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленим кредитним договором. Узабезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 20 серпня 2008 року укладено договір іпотеки № 097/Р-08, за яким ОСОБА_3 передала в іпотеку квартиру загальною площею 43,60 м2, житловою площею 26,90 кв. м за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачка умови кредитного договору не виконувала.

Рішенням суду від 20 жовтня 2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу квартири ПАТ КБ «ПриватБанк».

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнилопозовні вимоги, пред'явивши позов також до ОСОБА_4, в інтересах якої діє

ОСОБА_3, третя особа -Управління служб у справах дітей Московського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Зазначало, що згідно із відповіддю КП «Жилкомсервіс» від 12 січня 2016 року разом з ОСОБА_3 зареєстрована її дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Остаточно ПАТ КБ «ПриватБанк» просиловиселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, інших осіб, які проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, та стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 18 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, Сокуренко Н.В., яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався положеннями ч. 2 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР та обґрунтовано зазначав, що за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Так, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що оскільки квартира не була придбана за рахунок отриманих кредитних коштів, тому відсутні підстави для виселення мешканців цієї квартири без надання їм іншого постійного житла.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від

18 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - Управління служб справах дітей Московського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про виселення, за касаційною скаргою Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна