АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/223/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1260/16Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишево", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Відділ Держгеокадастру у Оржицькому районі, Оржицький виїзний офіс ДП Центру державного земельного кадастру про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та витребування земельних ділянок,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 06 січня 2010 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області 29 квітня 2011 року за №00672 та договір оренди земельної ділянки від 06 січня 2010 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області 04 травня 2011 року за №00736; зобовязати СТОВ "Куйбишево" повернути їй земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею по 4,07 га кожна за кадастровими номерами №:00:006:0012 та №:00:006:0013, розташовані на території Лазірківської сільради Оржицького району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона є власником двох земельних ділянок розміром 4,07 га кожна, що підтверджено Державними актами на право приватної власності на землю ЯЗ № 175918 та ЯЗ № 172202, які розташовані на території Лазірківської сільської ради. Вказані земельні ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача. У 2013 році їй були вручені договори оренди земельних ділянок від 06.01.2010 року, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області 29.04.2011 року за № 00672 та 04.05.2011 року за № 00736 та додатки до них. Вказувала, що при ознайомленні з цими документами, вона виявила, що договори та додатки до них підписані від її імені невідомою особою, у звязку з чим нею на адресу відповідача було подано заяву про добровільне припинення дії договорів, яка була проігнорована.

Окрім того, вказувала, що умови спірних договорів суперечать вимогам ЗУ «Про оренду землі».

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи у позові ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підписував оспорювані договори оренди та додатки до них, тобто сторони не досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою для визнання їх недійсними та повернення земельних ділянок позивачеві.

Проте, як вважав суд, перебіг позовної давності почався з часу отримання позивачем орендної плати та існування правовідносин із договорів оренди землі, тобто з 2010 року, а тому застосував позовну давність, що стало підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо спливу позовної давності.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України дійсним є договір, який відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а сторони при його укладенні в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов.

Вважається, що правочин вчинено у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в документі та підписано сторонами (ст. 207 ЦК).

Статтями 14, 20 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час укладення договору, передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі та підлягає державній реєстрації.

У разі невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі, такий правочин, згідно з вимогами ч.1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України, є недійсним.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку від 10 березня 2009 року Серії ЯЗ за номерами 175918 та 172202 (а.с. 17, 18), належать дві земельні ділянки площею по 4,07 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Лазірківської сільради Оржицького району Полтавської області.

Згідно договорів оренди земельних ділянок від 06 січня 2010 року, позивач передав вказані земельні ділянки в користування ПСП «Лазірки» (правонаступником якого є СТОВ "Куйбишево") строком на 5 років. Згідно додатків до договорів, орендодавець передав орендарю визначені договором земельні ділянки.

Між тим, судом встановлено, що позивач не підписував оспорювані договори оренди землі, як і акти приймання-передачі, тобто його волевиявлення на укладення договору відсутнє.

Вказане підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи №8160 від 14.10.2014 року, яким досліджено спірні договори оренди землі та додатки до них у графі орендодавець договорів та в лівому нижньому кутку в рядку «Підпис» додатків №1 та в лівому нижньому кутку в рядку «ЗДАВ» додатку №2 - підпис вчинено не ОСОБА_4

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недійсність оспорюваних угод на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України та безпідставного користування відповідача земельною ділянкою позивача.

Між тим, висновок суду щодо спливу позовної давності є невірним.

Відповідно ст. 257, ч. 1 ст. 261 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, перебіг строку позовної давності починається не з часу, коли сторони домовилися про тимчасове користування відповідачем земельною ділянкою позивача та отримання останнім коштів, а з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого майнового права, бо сама по собі домовленість щодо укладення договору оренди не є свідченням порушення права будь-якої сторони.

Як вказував позивач, про порушення свого права їй стало відомо у липні 2013 року, після отримання примірників договорів оренди зелі, що нею оспорюються, а з позовом звернулась 18 березня 2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

Інших доказів, які б спростовували вказані обставини, матеріали справи не містять.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_4 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції ухвалено помилкове рішення, яке відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, зі СТОВ «Куйбишево» підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 судові витрати повязані з оплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у розмірі 1023,12 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позов ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишево" про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та витребування земельних ділянок - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 06 січня 2010 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області 29 квітня 2011 року за №00672 та договір оренди земельної ділянки від 06 січня 2010 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області 04 травня 2011 року за №00736.

Зобовязати Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишево" повернути ОСОБА_4 земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею по 4,07 га кожна за кадастровими номерами №:00:006:0012 та №:00:006:0013, розташовані на території Лазірківської сільської ради Оржицького району Полтавської області.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишево" на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 1023,12 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_5

--//-- ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1