Ухвала

іменем україни

22 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Автодом-Сервіс» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс», посилаючись на те, що 01 жовтня 2012 року через ТОВ «СуперДіл», яке є агентом ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс», ними сплачено 6 400 грн за надання готельних послуг у готелі «ІНФОРМАЦІЯ_1» ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс», розташованому по АДРЕСА_1.

Цього ж дня між ними та відповідачем укладено договір на готельне обслуговування шляхом прийняття готелем заявки на бронювання за допомогою телефонного зв'язку та узгоджено дату заїзду - з 07 жовтня до 15 жовтня 2012 року.

08 жовтня 2012 року під час проживання у готелі з їхнього номера було викрадено належне їм на праві спільної сумісної власності майно, загальною вартістю 19 829 грн 19 коп., а також документи.

За фактом вказаної крадіжки Алуштинським МВ ГУ МВС в Автономній Республіці Крим 09 жовтня 2012 року порушено кримінальну справу № 1324 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

12 жовтня 2012 року позивачі звернулися з претензією до відповідача, який відмовив у її задоволенні з підстав того, що речі, які викрадені, повинні здаватися на відповідальне збереження до камери схову готелю.

За викладених обставин, вважаючи дії відповідача неправомірними, а також зазначаючи, що їм було завдано моральних страждань, просили стягнути із відповідача на їх користь 19 829 грн 19 коп. у рахунок відшкодування завданих збитків; стягнути із відповідача на користь ОСОБА_5 20 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути із відповідача на користь ОСОБА_4 10 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 11 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 серпня 2013 року, позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто із ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 19 829 грн 19 коп. на відшкодування майнової шкоди; стягнуто із ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» на користь ОСОБА_4 5 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнуто із ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» на користь ОСОБА_5 10 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2014 року зазначені судові рішення скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Останнім рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 22 квітня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 19 829 грн 19 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто із ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» на користь ОСОБА_4 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто із ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» на користь ОСОБА_5 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 і стягуючи майнову та моральну шкоду і з ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс», суд першої інстанції виходив із того, що договір оренди від 01 січня 2012 року № 2, укладений між ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» та ФОП ОСОБА_6 є неукладеним та не породжує будь-яких правових наслідків для його сторін; стягуючи майнову шкоду на підставі ст. 975 ЦК України суд виходив із того, що зі змісту зазначеної норми випливають умови щодо передання особою на зберігання готелю грошей, цінних паперів, коштовностей, тобто речей, які за своїми ознаками та властивостями відрізняються від речей загального споживчого побуту, зокрема, цінністю, функціональним призначенням, віком та соціокультурною значущістю, проте позивачем не було заявлено вимог щодо відшкодування грошових коштів, цінних паперів та коштовностей, зникнення яких в номері 405 готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» було встановлено постановою слідчого Алуштинського МВ ГУ МВС в Автономній Республіці Крим від 09 жовтня 2012 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка відповідно до ч. 1 ст. 951 ЦК України не звільняє відповідача від виконання обов'язків за договором про надання туристичних послуг, зокрема щодо відшкодування майнової шкоди; задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходив із положень ст. 25 Закону України «Про туризм» та ст. 23 ЦК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, зазначав наступне.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого сектором Виконавчого комітету Партенітської селищної ради від 05 грудня 2008 року, ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» належить 1/1 частки будівлі готельного комплексу, площею 2 173,9 кв. м, розташованої у АДРЕСА_1.

01 січня 2012 року між ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» та ФОП ОСОБА_6 укладений договір оренди № 2, згідно з п. 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у платне тимчасове користування номерний фонд готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» за попередньою домовленістю категорії номерів, кількість та строк оренди, оформлюючи вищенаведене заявкою, яка є невід'ємною частиною договору.

Згідно з актом приймання-передачі майна за договором оренди орендодавець передає, а орендар приймає, крім інших, номер 405 у готелі «ІНФОРМАЦІЯ_1».

21 серпня 2012 року між ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «СуперДіл» укладений договір доручення № КУО-8-21, відповідно до п. 2.1 якого довіритель ФОП ОСОБА_6 доручає повіреному ТОВ «СуперДіл» на умовах, встановлених цим договором, виключне право на виконання певних дій.

Згідно з прибутковим касовим ордером від 07 жовтня 2012 року № 601 на рахунок ФОП ОСОБА_6 від ОСОБА_5 було прийнято грошові кошти за депозит за стоянку на суму 1 005 грн 60 коп. та відповідно до повідомлення ТОВ «СуперДіл» 01 жовтня 2012 року останнє прийняло від ОСОБА_5 оплату в розмірі 6 400 за послуги готельного обслуговування в готелі «ІНФОРМАЦІЯ_1» в інтересах ФОП ОСОБА_6 та перерахувало йому відповідну суму на поточний рахунок.

Відповідно до платіжних доручень від 01 жовтня 2012 року ОСОБА_4 01 жовтня 2012 року через ТОВ «СуперДіл» було сплачено 6 400 грн за надання готельних послуг у готелі «ІНФОРМАЦІЯ_1», цього ж дня готелем прийнято заявку на бронювання за допомогою телефонного зв'язку та узгоджено дату заїзду - з 07 жовтня 2012 року до 15 жовтня 2012 року.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що ТОВ «СуперДіл» є агентом ТОВ Компанія «Автодом-Сервіс», а також висновок про те, що позивачами саме з ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» був укладений договір на готельне обслуговування шляхом прийняття готелем заявки на бронювання за допомогою телефонного зв'язку є помилковими.

Виходячи із того, що договір оренди укладений між юридичними особами і жодна із сторін його не оспорила, на час виникнення правовідносин між сторонами договір оренди не був визнаний недійсним, в період дії договору він фактично виконувався, апеляційний суд вважав, що висновок суду про неукладеність договору оренди є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 780 ЦК України шкода, завдана третім особам у зв'язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважав, що ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» не є належним відповідачем в справі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачами не заявлялось клопотання про заміну відповідача ТОВ «Компанія «Автодом-Сервіс» або залучення ФОП ОСОБА_6 співвідповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, підстав для скасування ухваленого ним рішення не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

Г.І.Мостова