Справа № 645/1561/16-ц
Провадження № 2/645/1384/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Іващенко С.О.

при секретарі судових засідань - Новицької Я.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів її утримання в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно як непрацездатної матері, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває на пенсії, має дорослого сина - відповідача у справі. Крім того, в неї є другий син. Який є інвалідом дитинства третьої групи. Оскільки вона є пенсіонеркою, та отримую мінімальну пенсію, вона потребує матеріальної допомоги на придбання ліків та продуктів харчування. Відповідач, її син, є підприємцем та має можливість утримувати її, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась заздалегідь і належним чином, надала до суду заяву про підтримання позову, просить позов задовольнити, розглянути справу у її відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-15, 16, 22 ЦК України та ст.ст.3 - 15, 17-20, 184, 202- 206 Сімейного кодексу України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.

Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. В нормальних умовах діти добровільно допомагають своїм непрацездатним батькам і турбуються про них. Неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. Любов, доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Тим не менш суд враховує, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України є утвердження почуття обов'язку перед батьками.

За змістом ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до вимог ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Суд приймає до уваги те, що:

обов'язок виплачувати аліменти батькам може бути покладено лише на повнолітніх дітей;

потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв'язку із відсутністю пенсій чи їх низького розміру, а також у зв'язку із відсутністю у них інших джерел існування;

непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку (чоловіки - 60 років, жінки - 55 років) та інваліди I, II та III груп (стаття 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Суд приймає до уваги, що обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Повнолітні дочка, син зобов'язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов'язок дітей не пов'язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Таким чином, в кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків. В залежності від цих обставин суд визначає розмір аліментів. Аліменти підлягають сплаті щомісяця в твердій грошовій сумі. Єдиний випадок, коли незалежно від наявності підстав покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків, такий обов'язок не виникає - є позбавлення матері, батька батьківських прав при умові, що ці права не були поновлені.

Судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсіонним посвідченням серії НОМЕР_2, виданого Фрунзенським УПФУ від 04.02.2005р. (а.с. 10)

Відповідач у справі - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача серії НОМЕР_3 , виданого 26.09.1974р. Палацем новонароджених м, Харкова, в якому матір'ю зазначена позивач по справі ОСОБА_2 (а.с.3).

Суд приймає до уваги, що позивач не працює, отримує пенсію у розмірі 1235,76 грн. щомісячно , що підтверджується довідкою УПФУ у Фрунзенському районі м. Харкова від 01.04.2016р. (а.с.8)

За змістом ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Розмір аліментів визначається в судовому порядку в залежності від матеріального та сімейного становища батьків та дітей. При цьому судом враховуються всі заслуговуючи на увагу інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку за 2015р., відповідач є фізичною особою підприємцем із загальною сумою доходу за звітний період 1835,00 грн. (а.с.7).

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з того, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, ст. ст. 202, 205 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, 1949р. народження аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 04 квітня 2016 року, довічно.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 в межах суми виплати 1/4 доходу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_1), на користь державного бюджету України (Отримувач коштів - УДК у Фрунзенському р-ні м. Харкова, код отримувача - 37999669, банк - ГУДКУ у Харківській області МФО 851011, КОД класифікації доходів бюджету 22030001, № доходного рахунку щодо сплати судового збору 0010, код суду ) судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: