Справа № 297/711/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Готри Т.Ю., Ігнатюка Б.Ю.

при секретарі Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 16 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

31 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України, просила визнати незаконним наказ №29/к від 10.03.2016 року про звільнення її з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з відмовою від переведення за згодою сторін, поновити її на роботі на посаді адміністратора в ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» і стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позов мотивувала тим, що з 01.07.2014 року вона працювала на посаді касира-адміністратора в ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття». 10.03.2016 року відповідач повідомив її про те, що всі працівники підприємства підлягають переведенню на інше підприємство ТОВ «Закарпаття ЛТД», однак причину такого переведення не пояснив. Позивачці було запропоновано написати заяву про згоду на переведення, на що вона відмовилася, у звязку з тим, що відповіді від керівництва про причини переведення не отримала.

Наказом відповідача № 29/к ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з відмовою від переведення за згодою сторін. Підставою звільнення зазначено акт відмови від переведення на іншу роботу за згодою сторін на інше підприємство, п. 5 ст. 36 КЗпП України, складений 10.03.2016 року, та наказ від 03.03.2016 року «Про звільнення працівників в порядку переведення», з яким позивачка була ознайомлена тільки 15.03.2016 року. Цьому передувало те, що 14.03.2016 року позивачка вийшла на роботу згідно графіку, однак її не було допущено до роботи.

Крім того, на день предявлення позову позивачка перебувала у вимушеному прогулі 21 день, тобто з 11.03.2016 року по 31.03.2016 року і за цей час відповідач зобовязаний виплатити на її користь заробітну плату середній заробіток на посаді адміністратора за час вимушеного прогулу.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила визнати незаконним наказ № 29/к від 10 березня 2016 року про звільнення її з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з відмовою від переведення за згодою сторін, поновити її на роботі на посаді адміністратора в Підприємстві обєднання громадян експлуатаційно-виробниче підприємство учбово-виробнича база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного підприємства «Колос» агропромислового комплексу України, з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу по день ухвалення рішення.

Рішенням Берегівського районного суду від 16 травня 2016 року уточнений позов задоволено частково.

Ухвалено: «Визнати наказ №29/к від 10 березня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним.

Вважати ОСОБА_1 звільненою з посади чергової адміністратора готелю підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у звязку із зміною в організації виробництва і праці скорочення штату працівників з 16 травня 2016 року та зобовязати підприємство обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України внести зміни в трудову книжку ОСОБА_1.

Стягнути з підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України в користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 4544 (чотири тисячі пятсот сорок чотири гривні) 10 копійок.

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 про поновлення її на роботі на посаді адміністратора в підприємстві обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України відмовити.

Рішення про стягнення середнього заробітку за один місяць - 2 272,05 грн. підлягає негайному виконанню.

Стягнути з підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України в користь держави судові витрати в розмірі 551 (пятсот пятдесят одної) гривні 20 копійок».

Ухвалою Берегівського районного суду від 25 травня 2016 року виправлено описку в рішенні Берегівського районного суду від 16 травня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалено «Зазначити в резолютивній частині рішення, що заробітна плата ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, тобто з 14.03.2016 по 16.05.2016 року становить 2776,95 грн. (27,5 робочих днів х 100,98 грн.).

В звязку з цим, викласти резолютивну частину рішення в даній частині наступним чином: «Стягнути з підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України в користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 2776 (дві тисячі сімсот сімдесят шість) гривень 95 копійок.

Рішення про стягнення середнього заробітку за один місяць 1388,48 грн. підлягає негайному виконанню».

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене при неповно зясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, позивачка просить оскаржуване рішення скасувати в частині: «Вважати ОСОБА_1 звільненою з посади чергової адміністратора готелю підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у звязку із зміною в організації виробництва і праці скорочення штату працівників з 16 травня 2016 року, зобовязати підприємство обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України внести зміни в трудову книжку ОСОБА_1 та відмови в задоволенні позову про поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді чергового адміністратора готелю підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог. В решті рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачка посилається на те, що суд не з'ясував, чи дійсно у відповідача мало місце скорочення штату працівників, оскільки згідно Статуту ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» питання щодо ліквідації та реорганізації підприємства, скорочення чисельності та штату працівників вирішуються засновником (власником) підприємства Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством «Колос» агропромислового комплексу України, а не керівництвом ЕВП УСБ «Закарпаття», а згідно даних, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ПОГ ЕВУП УСБ «Закарпаття» не перебувало і не перебуває в процесі припинення та не перевірено, чи був тимчасовий виконувач обовязків генерального директора ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» уповноважений звільняти працівників підприємства.

ОСОБА_3, представник позивачки, підтримав апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 та представник ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені, що вбачається з повідомлення про вручення судових повісток. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності незявившихся осіб.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3 - представника позивачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Постановлене рішення в оскарженій частині зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи уточнений позов частково суд виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 з посади чергового адміністратора готелю 10 березня 2016 року відбулось з порушенням вимог ст. 49-2 КЗпП України, однак позивачка не підлягає поновленню на роботі на посаді чергового адміністратора готелю ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» у звязку із зміною в організації виробництва і праці скорочення штату працівників, вважав ОСОБА_1 звільненою з вказаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із зміною в організації виробництва і праці скорочення штату працівників з 16 травня 2016 року, зобовязав відповідача внести зміни в трудову книжку відповідачки та стягнув та її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 4544 грн. 10 коп., яку ухвалою суду про виправлення описки у рішенні визначив у розмірі 2776 грн. 95 коп..

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як розяснено в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 1 липня 2014 року була прийнята на роботу адміністратора-касира ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» та 5 березня 2015 року переведена на посаду чергового адміністратора готелю ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» (а.с. 4,35), що стверджується копією оглянутої у судовому засіданні трудової книжки позивачки і наказу № 16/к від 30 червня 2014 року.

Встановлено, що згідно наказу ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» № 29/к від 10 березня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП у звязку з відмовою від переведення за згодою сторін. Підставою звільнення зазначено акт відмови від переведення на іншу роботу за згодою сторін на інше підприємство, п. 5 ст. 36 КЗпП України, складений 10.03.2016 року та наказ від 03.03.2016 року «Про звільнення працівників в порядку переведення», з яким позивачка була ознайомлена тільки 15.03.2016 року.

З наказу заступника директора ОСОБА_5 ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» АПК України № 14 від 3 березня 2016 року «Про звільнення працівників в порядку переведення у ТзОВ «Закарпаття ЛТД» вбачається, що в порядку переведення за згодою сторін у товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаття ЛТД», п. 5 ст. 36 КЗпП України, звільнено з 3 березня 2016 року працівників підприємства ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» АПК України в порядку переведення за списком (додається) (а.с. 18), а згідно акту від 10 березня 2016 року, складеного працівниками ТзОВ «Закарпаття ЛТД», працівників попереджено про звільнення в порядку переведення за згодою сторін згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України, адміністратор готелю ОСОБА_1 двічі проігнорувала дане попередження, а 10 березня 2016 року категорично відмовилась писати заяву на звільнення в порядку переведення її за згодою сторін згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Вирішуючи спір суд першої інстанції взяв до уваги довідку генерального директора ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» від 12 травня 2016 року №45, що з 10 березня 2016 року ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» припинило свою фінансово-господарську діяльність, всі штатні одиниці на підприємстві скорочено, окрім штатної одиниці заступника директора та бухгалтера, а позивачка ОСОБА_1 не погодилася на звільнення з подальшим переводом в ТОВ «Закарпаття ЛТД», тому поновленню на роботі на посаді чергового адміністратора готелю в ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» не підлягає у звязку із зміною в організації виробництва і праці скорочення штату працівників. Крім того в довідці зазначено, що станом на 10.032016 року на ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» штатного розпису немає в звязку із змінами в організації виробництва.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для звільнення позивачки за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України змін в організації праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників колегія суддів встановила, що згідно розділу 7 п. 7.1 Статуту ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України (нова редакція) затвердженого постановою № 10/4 від 20 травня 2010 року, дата державної реєстрації 4 серпня 2011 року, реорганізація та ліквідація Підприємства (злиття, приєднання, розподіл виділення, перетворення) проходить за рішенням Президії Центральної ради товариства «Колос», або суду у випадках, передбачених законодавством, а згідно даних, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» не перебувало і не перебуває в процесі припинення.

З огляду на викладене не можна погодитись з висновком суду першої інстанції, що відповідачем належно доведено, що у нього мала місце зміна в організації виробництва і праці скорочення штату працівників, оскільки Президія Центральної ради товариства «Колос» не приймала рішення про зміни в організації виробництва і праці відповідача, а суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави ... працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді чергового адміністратора готелю підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України з 11 березня 2016 року, оскільки звільнена з роботи без законної підстави.

Згідно ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Міністерство соціальної політики України своїм листом N 10846/0/14-15/13 встановило порядок розрахунку норми тривалості робочого часу на підприємстві у 2016 році, згідно якого час вимушеного прогулу позивача з 11 березня 2016 року по 07 липня 2016 року становить 123 робочі дні.

Згідно довідки ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України від 11 травня 2016 року № 44 зарплата ОСОБА_1 за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню, становила відповідно: січень - 3789,84 грн.; лютий 2045,65 грн., звідси середньоденна заробітна плата позивачки становить (3789,84 + 2045,65= 5835,49 : 40 роб. днів) = 145.88 грн..

Середній заробіток за час вимушеного прогулу належить стягнути за період з наступного дня після звільнення (11 березня 2016 року) по день поновлення на роботі, що станом на 7 липня 2016 року становить 17944,13 грн. (123 дні вимушеного прогулу х 145,88 грн.= 17944 грн. 13 коп.).

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки судом неправильно застосовано норми права і висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись вимогами ст. 309 ЦПК України вважає, що рішення суду в частині відмови в позові про поновлення на роботі, зміни формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат підлягає скасуванню та необхідно ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про виплату середнього заробітку за один місяць в сумі 2917 грн. 75 коп. підлягає негайному виконанню.

Оскільки рішення суду скасовується, то підлягає скасуванню ухвала суду від 26 травня 2016 року про виправлення описки у судовому рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378,00 грн..

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду від 16 травня 2016 року в частині відмови в позові про поновлення на роботі, зміни формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Поновити ОСОБА_1 на посаді чергового адміністратора готелю підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України з 11 березня 2016 року.

Стягнути з підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 березня 2016 року по 7 вересня 2016 року у розмірі 17944 грн. 13 коп..

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць в сумі 2917 грн. 75 коп. підлягає негайному виконанню.

Стягнути з підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України на користь держави судові витрати в розмірі 1378 грн..

В решті рішення залишити без змін.

Ухвалу Берегівського районного суду від 25 травня 2016 року скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: