Справа № 466/6655/15 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/1728/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.

з участю позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

перекладачів ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, зареєстрований 01.08.2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1769.

Рішення оскаржив відповідач. Посилається на його незаконність, ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, здійснити поділ майна та стягнути моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Мотивує тим, що суд розглянув справу у його відсутності, та відсутності його сурдоперекладача ОСОБА_6, внаслідок чого не врахував фактичних обставин справи. Зазначає, що з 2009 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, про причину розірвання шлюбу дізнався після подання дружиною позовної заяви до суду. Оскільки мала місце зрада з боку дружини, то після чотирьох років спільного сімейного життя має право на відшкодування витрачених на весільну церемонію витрат, на що батьками взято кредит у банку, а також на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних та моральних стражданнях, яку він оцінює в 10 000 грн.

В судовому засіданні особа, яка подала апеляційну скаргу доводи такої підтримав.

Позивач проти апеляційної заперечила. Вважає рішення суду законним, сім»я розпалась, збережена бути не може. Її представник просить врахувати право відповідача на вирішення питання щодо поділу майна подачею окремого позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України).

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сторони зареєстрували шлюб 01 серпня 2014 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та від подружнього життя дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося і неможливість його подальшого збереження достатньо обґрунтована судом.

Як встановлено судом першої інстанції під час судового засідання 27 листопада 2015 року відповідач ОСОБА_4 визнав та підтвердив, що сімейне життя з позивачем не склалося, проти розірвання шлюбу не заперечив. Його непогодження з рішенням суду зводиться до необхідності первинно вирішити питання поділу майна та відшкодування моральної шкоди, яка вважає спричинена з вини позивача, про що також ствердив у суді апеляційної інстанції.

Надавши правильну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідач не довів незаконність рішення суду першої інстанції, тому відсутні підстави для його скасування.

Щодо мотивів скарги про відшкодування витрат його та батьків на весільну церемонію та відшкодування моральної шкоди, то з такими вимогами вправі звернутись з відповідним позовом. Колегія суддів, діючи в межах положень ЦПК України не вправі вирішувати по суті позовні вимоги, які не були предметом розгляду судом першої інстанції у справі яка переглядається.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не доводять порушення ним норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді