Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до відділу Державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на майно придбане на прилюдних торгах, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Чорної Світлани Андріївни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від

15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від

24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 червня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки № 895/06-034-410, за умовами якого остання, в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, передала ПАТ «Укрсоцбанк» в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,20 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_1 та жилий будинок з прибудовами загальною площею 58,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2009 року було задоволено та 11 серпня 2010 року видано відповідний виконавчий лист. Даний виконавчий лист передано на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції.

06 вересня 2013 року відбулись прилюдні торги з реалізації іпотечного майна, ПАТ «Укрсоцбанк» став їх переможцем, однак постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу від

15 вересня 2015 року відмовлено ПАТ «Укрсоцбанк» у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів у зв'язку з тим, що право власності боржника на предмет іпотеки не було зареєстровано у встановленому ст. 182 ЦК України порядку.

Беручи до уваги зазначене ПАТ «Укрсоцбанк» просило на підставі

ст. 392 ЦК України визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,20 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий

№ НОМЕР_1 та жилий будинок з прибудовами, загальною площею 58,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від

15 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 березня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Чорна С.А., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15 лютого

2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 березня

2016 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відсутні підстави для визнання права власності на спірне майно за ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі ст. 392 ЦК України, оскільки право власності останнім не набуте.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 червня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту № 895/06-034-410, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 41 000 дол. США.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту,

12 червня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»,

та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, за умовами якого остання передала в іпотеку: земельну ділянку, площею 0,20 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_1, яка належить їй на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 12 червня 2007 року з ОСОБА_6, посвідчений 12 червня 2007 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І., зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4768 та в Державному реєстрі правочинів за № 2147173; жилий будинок з прибудовами, загальною площею 58,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та належить їй на праві власності на підставі договору купівлі продажу жилого будинку, укладеного 12 червня 2007 року з ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 4767 та в Державному реєстрі правочинів за

№ 2147133.

Згідно п. 1.1.1.1.1 договору іпотеки на момент укладення договору право власності на жилий будинок з прибудовами, загальною площею

58,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване Черкаським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_6

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від

09 грудня 2009 року звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 895/06-034-410 від 12 червня 2007 року на земельну ділянку, площею 0,20 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 12 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І., та жилий будинок з надвірними спорудами (житловий будинок з прибудовами А-1, літня кухня Б, сарай-кухня Д, сарай В, сарай Г, погріб Е, гараж З, вбиральня Ж, огорода № 1-2, колодязь № 3), розташований у АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від

12 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І., шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

09 березня 2011 року в ході виконавчого провадження було проведено опис й арешт зазначеного майна, 06 вересня 2013 року майно реалізоване на прилюдних торгах. Згідно акта про реалізацію предмета іпотеки від

29 вересня 2014 року переможцем публічних торгів стало ПАТ «Укрсоцбанк».

Постановою від 15 вересня 2015 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу СтаровойтовимО.С. відмовлено ПАТ «Укрсоцбанк» у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на нерухоме майно, яке було предметом іпотеки, зокрема: домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,20 га, що знаходиться за тією ж адресою, оскільки право власності боржника (ОСОБА_4.) на предмет іпотеки не було зареєстровано у встановленому порядку.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правочин, який підлягає державній реєстрації, вважається вчиненим лише з моменту його державної реєстрації (ч. 1 ст. 210 ЦК України).

За ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Стаття 657 ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо відсутності державної реєстрації права власності на спірне майно за іпотекодавцем ОСОБА_4, правильним є висновок судів попередніх інстанцій, що ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержатель, не набув право власності на дане майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-1912цс15.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для визнання права власності на спірне майно за ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі ст. 392 ЦК України, оскільки право власності останнім набуте не було.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Доводи касаційної скарги, що ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка діяла на момент укладення договору іпотеки, було передбачено, що предметом іпотеки також могло бути інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому, є безпідставними, з огляду на те, що правомірность укладення іпотечного договору не було позовними вимогами, заявленими в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 335 ЦПК України касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Чорна С.А. у касаційній скарзі були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Чорної Світлани Андріївни відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від

15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від

24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Л.М.Мазур