АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/32/16 Доповідач - Ткач О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірський Б. О., Сташків Б. І.,

при секретарі ОСОБА_1

за участі представників позивача та третьої сторони

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 Женева до ОСОБА_2, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю Даарія Плюс про витребування майна та визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 Женева до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 Даарія Плюс про витребування майна та визнання права власності на майно- задоволено:

витребувано від ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Женева нерухоме майно, а саме приміщення подарункового магазину, загальною площею 124 кв.м., що знаходиться по вул. Руській, 19 в м. Тернополі;

визнано за ОСОБА_3 Женева право власності на нерухоме майно приміщення подарункового магазину, загальною площею 124 кв.м., що знаходиться по вул. Руській, 19 в м. Тернополі;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Женева 4019,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, представник апелянтки ОСОБА_2 зазначає, що ПП Комфорт як іпотекодержатель, в силу договору відступлення ПАТ ПроКредитБанком права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, мав безспірне право на відчуження нерухомого майна - спірного приміщення.

Вказане відчуження майна відбулось на підставі рішення Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 28.11.2014 року, який дозволив самостійну реалізацію ПП Комфорт приміщення, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яке було забезпечено майновим поручителем. При цьому, згоду на таке відчуження було надано іпотекодателем ОСОБА_3 Даарія Плюс, яке набуло вказаного статусу на підставі внесення громадянином ОСОБА_4 вказаного приміщення в статний фонд товариства.

Відповідно судом першої інстанції при ухваленні рішення невірно застосована норма ст. 388 ЦК України.

Крім цього, відсутні підстави для визнання права власності за позивачем.

Справа розглядається у відсутність відповідачки та її представника, які будучи тричі належним чином повідомлені про слухання справи, не зявились в суд апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції представник позивача заперечила доводи апеляційної скарги, просить рішення залишити в силі. При цьому, представник позивача зазначила, що право власності ОСОБА_3 Женева підтверджено постановою Львівського господарського апеляційного суду, яким майно витребувано у ОСОБА_3 Даарія Плюс, яке приймає участь в розгляді даної справи як третя особа без самостійних вимог. Однак після вказаного судового рішення , саме із за продовження недобросовісних дій третьої особи, стало можливим наступне відчуження ОСОБА_2 приміщення подарункового магазину, загальною площею 124 кв.м., що знаходиться по вул. Руській, 19 в м. Тернополі.

Представник третьої особи-ТзОВ Даарія Плюс покладається на думку суду, але погоджується з доводами та вимогами апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог і наданих суду доказів в порядку ст.131 ЦПК, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції в межах наданих йому ЦПК повноважень, прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити.

З матеріалів справи встановлено, що в липні 2015 року ОСОБА_3 Женева, в особі ліквідатора ОСОБА_5, звернулось з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги позивач мотивував тим, що постановою господарського суду м. Києва ОСОБА_3 Женева визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. В рамках процедури банкрутства ліквідатором було встановлено факт незаконного вибуття із власності ОСОБА_3 Женева нерухомого майна - приміщення подарункового магазину на вул. Руській, 19 в м. Тернополі на підставі угоди про передачу нерухомості ОСОБА_4, як відступного майна по боргових зобов'язаннях товариства.

Оскільки виник спір щодо правомірності вищезазначеної угоди, судовим рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 1.04.2013 року ОСОБА_3 Женева було позбавлено права власності на спірне приміщення і визнано право власності на вказане приміщення за ОСОБА_4 Дане судове рішення послужило підставою для внесення змін в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно ( далі Державний реєстр прав).

Згідно акту приймання-передачі майна від 01.07.2013 року ОСОБА_4 вказане нерухоме майно передано ОСОБА_3 Даарія Плюс і товариству видано 20.11.2013 року за №13128002 свідоцтво про право власності і зареєстровано право власності в Державному реєстрі прав за № 13146611.

Оскільки ще в 2008 році ОСОБА_3 Женева набуло статусу майнового поручителя за кредитним договором між ЗАТ Діадема та ПАТ Про ОСОБА_6, відповідно було внесено зміни щодо особи іпотекодавця в Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Саме в статусі іпотекадавця в жовтні 2014 року та в травні 2015 року ОСОБА_3 Даарія Плюс дало згоду на відступлення Банком прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами ПП Комфорт, а в наступному і на продажу вказано приміщення відповідачці ОСОБА_2

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.09.2014 року вказане приміщення подарункового магазину витребувано у ОСОБА_3 Даарія Плюс та повернуто у володіння ОСОБА_3 Женеви, оскільки встановлено, що мало місце вибуття вказаного майна з володіння позивача поза його волею, в результаті уже скасованого рішення Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 01.04.2013 року.

Проте, під час намагання відновити ОСОБА_3 Женева в статусі власника в державній реєстраційній службі, в червні місяці 2015 року, йому стало відомо, що 30.05.2015 року вказане приміщення уже вкотре поміняло власника: воно продано ОСОБА_2 Тому просить витребувати у ОСОБА_2 приміщення подарункового магазину на вул. Руській (Леніна), 19 в м. Тернополя, оскільки ОСОБА_3 Даарія Плюс знов же незаконно, знаючи про судові рішення в справі, сприяло відчуженню вказаного приміщення як іпотечного майна на стадії стягнення заборгованості за кредитним договором, даючи згоду на його відчуження в статусі іпотекодателя.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_3 Женева перебуває на стадії банкрутства, як власник даного майна не може в повній мірі здійснити своє право власності та розпоряджатись ним: не може належним чином зареєструвати його, просить його позовні вимоги задовольнити, визнавши за ОСОБА_3 Женева право власності на нерухоме майно.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 Женева стосовно витребування майна, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 Женева є власником приміщення подарункового магазину за реєстровим № 1 в Державному реєстрі прав, загальною площею 124.0 кв.метри на вул. Руська, 19 в м. Тернополі, яке вибуло з його володіння поза його волею та підлягає витребуванню від добросовісного набувача.

Свій висновок суд, обгрунтовує чинним рішенням Львівського апеляційного господарського суду від 03.09.2014 року, яким встановлено вибуття поза волею ОСОБА_3 Женева з його власності спірного приміщення на підставі судового рішення Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 01.04.2014 року в справі №200/2991/13-ц. Дане рішення скасовано Апеляційним судом Дніпропетровської області 13.03.2014 року, однак послужило правовстановлюючим документом при передачі вказаного приміщення в статутний фонд ОСОБА_3 Даарія Плюс та набуття останнім статусу власника , а в наступному і статусу іпотекодателя за договором іпотеки, який укладено ОСОБА_3 Женева, на забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ ПроКредит Банком та ЗАТ Діадема.

Будучи стороною вищезазначеної господарської справи і знаючи про неправомірність володіння вказаним приміщенням, не вносячи змін в Державному реєстрі прав, ОСОБА_3 Даарія Плюс діяло недобросовісно і в травні 2015 року дало згоду на продаж ППКомфорт як іпотекодавцем, в силу відступлення Банком йому права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, вказаного приміщення ОСОБА_2

Крім цього, суд першої інстанції детально проаналізував і правомірність угод про відступлення права вимоги, як за кредитним, так і за іпотечним договорами.

З висновком у цій частині вирішення позовних вимог, погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки суд першої інстанції детально зясував обставини справи та дав вірну правову оцінку доводам позивача.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 07.11.2007 року №1702 визнано право власності за ТОВ"Женева" на приміщення подарункового магазину за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська (вул. Леніна), буд. 19, загальною площею 124,0 м.кв., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке видано виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 05.12.2007 року та зареєстровано в Державному реєстрі прав за №1, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16932332 від 05.12.2007 року. Вказаному обєкту присвоєно реєстраційний номер в Державному реєстрі прав за № 1( а.с. 44, 45, 57, об-58).

29.04.2008р. між позичальником ЗАТ Діадема» та кредитором ЗАТ ПроКредит Банк укладено рамкову угоду №3373, за якою кредитор ЗАТ ПроКредит Банк зобов'язувався здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування, а також договір про надання траншу №1.37816/3373 (а.с. 68-75).

З метою забезпечення виконання зобовязань ЗАТ «Діадема» між ЗАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_3 Женева 29.04.2008р. укладено договір іпотеки №3373-Д101, за умовами якого іпотекодавцем в іпотеку передано приміщення подарункового магазину загальною площею 124.0 кв.метри, яке розташоване за адресою Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Руська, буд. 19 ( а.с. 76-80).

У звязку з оформленням у 2013 році права власності на вказане приміщення за ОСОБА_3 Даарія Плюс, внесено відповідні зміни, як в іпотечний договір, так і в Єдиний реєстр обтяжень стосовно особи ІПОТЕКОДАВЦІЯ.

Рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 1.04.2013 року в справі №200/2991/13-ц, ОСОБА_3 Женева було позбавлено права власності на спірне приміщення та визнано право власності на вказане приміщення за ОСОБА_4, яке послужило підставою внесення змін в Державний реєстр прав ( а.с. 271-273).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.03.2014 року в справі №200/2991/13 (провадження №22-ц/774/2741/14) було скасовано вищевказане рішення в частині позбавлення ОСОБА_3 Женева права власності та визнання за ОСОБА_4 права власності на вказане приміщення ( а.с.274-278).

Однак в період чинності рішення Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 1.04.2013 року в справі №200/2991/13-ц, ОСОБА_4 передав вказане приміщення в статутний фонд ОСОБА_3 Даарія Плюс згідно акту приймання-передачі майна від 01.07.2013 року і реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції 20.11.2013 року за №13128002 видано ОСОБА_3 Даарія Плюс свідоцтво про право власності і зареєстровано право власності в Державному реєстрі прав за № 13146611( а.с.97).

Дані записи в Державному реєстрі прав існують і на час розгляду справи.

Постановою Господарського суду м. Києва 21.11.2013 року в справі №5011-43/12756-2012 ОСОБА_3 Женева визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора ( а.с.21-28).

В процесі розшуку майна банкрута для сформування ліквідаційної маси, ліквідатором було зясовано про неправомірне вибуття із власності ОСОБА_3 Женева приміщення подарункового магазину, що розташоване за адресою Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Руська 19 та ініційовано звернення з позовами до судів.

Так, спершу постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.09.2014р. в справі №921/329/14-г/17, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014р. витребувано у ТОВ Даарія Плюс приміщення подарункового магазину, яке розташоване за адресою Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Руська (вул. Леніна), буд. 19, та повернуто дане майно у володіння ТОВ Женева ( а.с.7-16,) і констатовано, що укладений договір іпотеки є чинним ( а.с.12).

При розгляді справи судом встановлено, що майно вибуло з володіння ОСОБА_3 Женева поза його волею внаслідок постановлення 01.04.2013 року Бабушкінським райсудом м.Дніпропетровська рішення, яке в подальшому було скасоване. Крім цього, вказаним судовим рішенням встановлено недобросовісність ОСОБА_3 Даарія Плюс одним із засновників якого є ОСОБА_7, який був директором ОСОБА_3 Женева і від імені цього товариства підписував угоду про врегулювання боргових зобовязань та акту приймання-передачі до вказаного договору. Тобто, ОСОБА_3 "Даарія Плюс" знало про наявність перешкод для передачі майна до статутного капіталу відповідача.

В майбутньому ОСОБА_7 представляв інтереси ПП Комфорт при продажі спірного приміщення ОСОБА_2 (а.с. 8, 97,100 ).

01.10.2014 року, після набрання чинності постанови Львівського апеляційного господарського суду від 03.09.2014р. в справі №921/329/14-г/17, укладено договір відступлення права вимоги на суму заборгованості 1 571 050, 20 грн, що є частиною заборгованості по відсоткам за фактичне користування просроченим капіталом та пені за період з 24.03.2011р по 11.09.2014року за договором траншу №1.37816/3373 від 29.04.2008р між ПАТ ПроКредит Банкта ППКомфорт та за договором іпотеки №3373-Д101від 29.04.2008 року, в якому іпотекодателем зазначено ОСОБА_3 Даарія Плюс на підставі свідоцтва про право власності №13128002, яке видано 20.11.2013р державним реєстратором Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (а.с.81-88).

Право вимоги виконання основного зобовязання: боргу по капіталу в сумі 44 456,29 дол. США та боргу по відсотках 1 160,26 дол. США по графіку Банком не було відступлено( а.с. 81).

Таким чином, вищезазначені дії учасників вказаних угод з відчуження спірного приміщення свідчать про намагання розпорядитись ним поза волею легітимного власника, права якого були поновлені шляхом скасування апеляційним судом Дніпропетровської області 13.04.2014 року в справі №200/2991/13 рішення Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська від 01.04.2013 року, а постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.09.2014р. в справі №921/329/14-г/17, це право було підтверджено.

Суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про те, що 30.05.2015р. ОСОБА_3 Даарія Плюс при наданні своєї згоди у формі заяви на укладання ПП «Комфорт» договору купівлі-продажу подарункового магазину з відповідачкою було достеменно відомо про те, що воно не є власником цього приміщення, так як представник цього товариства приймав участь у справі про витребування від ОСОБА_3 Даарія Плюс на користь ТОВ «Женева» даного приміщення в Львівському апеляційному господарському суді 03.09.2014р. та у Вищому господарському суді України 28.10.2014р ( а.с.7-20). Крім цього, засновник ОСОБА_3 Даарія Плюс ОСОБА_7 представляв інтереси ПП Комфорт при продажі спірного приміщення ОСОБА_2 (а.с. 97, 100 ).

Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У звязку з тим, що ОСОБА_3 Даарія Плюс поступило недобросовісно, після судових рішень в справі яким оспорювалось його право власності на спірне приміщення, ОСОБА_3 Женева не було повідомлено Банком про відступлення права вимоги ПП Комфорт за кредитним договором та договором іпотеки, що свідчить про порушення його прав, яке підлягає захисту обраним ним способом звернення до суду. Судом детально зясовано обставини справи, дано логічний аналіз обставинам справи в контексті діючих норм права, судових рішень, які є чинними.

Таким чином, з аналізу наявних в справі доказів в контексті норм матеріального права, суд першої інстанції зробив вірний висновок про підставність, обгрунтованість віндікаційних вимог позивача.

Щодо вирішення судом першої інстанції вимог про визнання права власності на спірне приміщення за позивачем, оскільки вказане право оспорюється та не визнається відповідачкою ОСОБА_2, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення в цій частині є необгрунтованим і відповідно його слід скасувати.

Так, позов про визнання права є негаторним позовом, в якому вирішується питання наявності права у позивача на майно.

У вказаній справі фактично позивачем було заявлено, як віндікаційний, так і негаторний позови стосовно одного і того ж обєкта нерухомості. По суті вказані позови є взаємовиключаючими. Оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку про підставність віндікаційного позову, і з вказаним висновком погоджуються суд апеляційної інстанції, тому слід скасувати рішення місцевого суду щодо визнання права власності на вказане приміщення за позивачем та відмовити в цій частині вимог. З пояснень представника позивача в суді апеляційної інстанції встановлено, що право власності не визнається працівниками держаної реєстраційної служби, яка не залучена до участі в справі.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 11.02.2015р в справі №6-1цс15 - У відповідності до вимог ст.ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було передане у звязку із виконанням іпотечного договору та відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Посилання апелянтки, що суд не дав належної оцінки про її добросовісність в набутті права власності не заслуговують на увагу і не можуть бути підставою скасування законного судового рішення.

Згідно ст. 24 Закону України Про іпотеку,- Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Так, згідно п. 5.4 Договору іпотеки Іпотекодержатель зобовязаний:... 5.4.4 повідомляти іпотекодавця про відступлення прав іпотекодержателя за Договором; ( а.с.78).

Ст. 614 ЦК- Особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 30.05.2015р. між ПП Комфорт, як іпотекодержателем та продавцем, в особі ОСОБА_7 та представником ОСОБА_2І як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу приміщення подарункового магазину, загальною площею - 124,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 19, який посвідчено в той же день приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстром № 4509 (а.с.97-101).

В тексті договору зазначено, що відчуження спірного приміщення проводилось в порядку реалізації іпотечного майна згідно застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом продажу майна від свого імені, яке міститься в договорі іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_9 29.04.2008 року за реєстром №3978 та договором відступлення права вимоги за вказаним договором, який було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_8 1.10.2014 року за реєстром №3883.

Крім цього, з пункту 5.7 вказаного договору вбачається, що саме ОСОБА_3 Даарія Плюс надало згоду на укладення вказаного договору (а.с.99).

При цьому нотаріусом засвідчено, що нею перевірено належність ОСОБА_3 Даарія Плюс приміщення подарункового магазину. В 16:13 год. нотаріусом було зареєстровано вищезазначене нерухому майно в Державному реєстрі речових прав ( а.с.101).

Таким чином, посилання на наявність рішення Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 28.11.2014 року в справі №200/19601/14-ц, як підставу набуття права власності в порядку виконання судового рішення і відповідно набуття статусу добросовісного набувача є необґрунтованими. Вказане заперечення відповідачки було предметом оцінки в суді першої інстанції, суд зазначив, що в договорі нотаріус чітко зазначила шлях звернення стягнення на іпотечне майно - наявність відповідного застереження в договорі. Відповідно не відбулося примусове вилучення майна у дійсного власника із подальшим продажем в порядку виконання судового рішення.

Таким чином, рішення є законним та обгрунтованим в частині вирішення віндікаційного позову, однак слід скасувати його в частині визнання права власності і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні вказаний вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 360-7 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року скасувати в частині визнання права власності ОСОБА_3 Женева на приміщення подарункового магазину, загальною площею - 124,0 кв.м., що знаходиться в м. Тернополі на вул. Руській 19 та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні вищезазначених позовних вимог, а в решті вимог- залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_10