У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 415/7337/15-ц

провадження № 2/415/486/16

19.02.16 р. м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Бойко С.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особі Лисичанської нотаріальної контори про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності та визнання довідки недійсною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до держави Україна в особі Лисичанської державної нотаріальної контори про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності та визнання довідки недійсною.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 09 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали суду від 09.12.2015 року ОСОБА_1 22.12.2015 року надав уточнюючу заяву, в якій зазначив, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11.07.1997 року було задоволено позов ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу від 05.12.1994 року недійсним та у забезпечення позову ухвалою Лисичанського міського суду від 05.06.1997 року було накладено заборону на відчуження вищевказаної квартири, яка до теперішнього часу не знята. Але 30.11.2001 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 була видана довідка № 742976-114 про відсутність заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 та укладено договір купівлі-продажу даної квартири від 30.11.2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Просив визнати недійсною довідку Лисичанської державної нотаріальної контори № 742976-114 від 30.11.2001 року.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 23.12.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 було визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою Лисичанського міського суду, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Лисичанського міського суду від 23.12.2015 року по справі за позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області від 04.02.2016року ухвалу Лисичанського міського суду від 23.12.2015року було скасовано та повернуто справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позову до розгляду.

Статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до держави Україна в особі Лисичанської державної нотаріальної контори про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності.

В порушення п.3 ч.2 ст. 119 ЦПК України в заяві не зазначено конкретно зміст позовних вимог.

При подачі позовної заяви позивач в свої позовні заяві просить визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності.

При уточненні позовної заяви ОСОБА_1 просить визнати недійсною довідку Лисичанської державної нотаріальної контори № 742976-114 від 30.11.2001 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Лисичанського міського суду від 23.12.2015року по справі за позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності.

Всупереч п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява не містить ціни позову щодо вимог матеріального характеру для визначення на підставі ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому позов подається до суду, - у відсотковому відношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ціну позову визначає позивач у позовній заяві. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона покликається.

В позовні заяві позивач зазначив ціну позову згідно до договору купівлі продажу квартири в розмірі 857,500 купоно-карбованців, що і складає на його думку ціну позову.

Ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, з рахуванням існуючих ринкових цін дійсна вартість майна є істотно вищою.

Відповідно до указу президента України № 762/96 від 25.08.1996року «Про грошову реформу в Україні» на території України єдиною грошовою одиницею є гривня. Указ було опубліковано 29.08.1996року.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду. Неправильне визначення ціни позову може призвести до необґрунтованого відкриття провадження у справі.

Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Неправильне визначення ціна позову, що приводить до недоплаті судового збору є не достатком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст.. 121 ЦПК України, про залишення заяви без руху.

Всупереч вимог закріплених п.5 та п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позивачем не повністю викладено в позовній заяві обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та не зазначено доказів на їх підтвердження. Не вказано на наявність підстав для звільнення від доказування.

Як зазначає Пленум ВС України у Постанові № 2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, у первинній позовній заяві зазначено, що договір купівлі продажу квартири від 05.12.1994 року посвідчений в Лисичанській нотаріальній конторі за реєстровим № 1-7488, а право власності зареєстровано 09.12.1994р. в БТІ м. Лисичанськ за № 570 і з цього часу квартира АДРЕСА_2 стала належати на праві власності подружжю ОСОБА_1. В той же самий час позивач просить визнати договір купівлі продажу квартири від 05.12.1994 року, посвідчений в Лисичанській нотаріальній конторі за реєстровим № 1-7488, дійсним та визнати його право власності на квартиру АДРЕСА_2.

В уточненні позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Лисичанського міського суду від 11.07.1997 року по справі №2-656 було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 05.12.1994 року, посвідчений в Лисичанській нотаріальній конторі за реєстровим № 1-7488, в той же час позивач надалі вважає себе власником квартири АДРЕСА_2 і просить визнати недійсною довідку Лисичанської нотаріальної контори від 30.11.2001р. №742976-114.

Таким чином, позовна заява не містить викладу обставин, що вказували б на те, які підстави є у позивача звертатися до суду з дійсним позовом до відповідача, вважати себе власником квартири АДРЕСА_2, при цьому посилатись на рішення Лисичанського міського суду від 11.07.1997 року по цивільні справі №2-656. Крім того, позивачем не викладено обставин стосовно того, чи зареєстроване було право власності на спірну квартиру в органах БТІ на імя ОСОБА_6 чи на іншу особу, чи містяться такі дані на даний час у Державній реєстраційній службі. З якою метою позивач просить визнати недійсною довідку Лисичанської нотаріальної контори від 30.11.2001р. №742976-114 і яким чином дані обставини мають значення на його права власності.

В порушення п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України в заяві не зазначено докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В порушення ч.4 ст. 119 ЦПК України позовна заява не відповідає іншим вимогам, встановленим законом.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статті 207 ЦПК).

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Таким чином судом встановлено, що подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст. 119 ЦПК України, а тому заяву слід залишити без руху і запропонувати позивачеві усунути вказані недоліки позовної заяви: зазначити ціну позову щодо вимог майнового характеру, повно викласти всі обставини, якими обґрунтовано позов, вказавши на докази, які підтверджують кожну обставину, сплатити судовий збір у розмірі 551-20 грн. за такими реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у м. Лисичанську Луганської області, код ОКПО отримувача 37800278, банк отримувача ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, рахунок 0051, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу Лисичанський міський суд Луганської області, .

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України в особі Лисичанської нотаріальної контори про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності та визнання довідки недійсною - залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши йому для усунення зазначених недоліків пятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позову без руху.

Розяснити, що у випадку не усунення зазначених недоліків, позов вважатиметься неподаним і буде повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Лисичанського міського суду ОСОБА_7