Справа № 636 / 2805 / 16-ц
2 / 636 / 1640 / 2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 8,38 в умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «РОСІЯ», яка належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 21 лютого 2000 року №78, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 залишилась земельна частка (пай) розміром 8,38 умовних кадастрових гектарів. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є її сини - позивач та відповідач по справі. Відповідач в управління та володіння спадковим майном не вступав, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав, спадщину не виявив бажання прийняти. Позивач вступив в управління майном померлої відразу після її смерті, так як з моменту смерті спадкодавця вказаний сертифікат зберігався у позивача. Також позивач продовжив користуватися речами, які залишились після смерті спадкодавця, в тому числі особистими побутовими речами померлої. Отже, після смерті матері, фактично прийняв зазначену спадщину, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном на підставі п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, та протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, не заявив про відмову від спадщини. Позивач звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу.

Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити (а.с. 16).

Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 17).

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3 залишилась земельна частка (пай) розміром 8,38 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «РОСІЯ», яка належала спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 21 лютого 2000 року №78 (а.с. 10, 11).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є її сини -позивач та відповідач по справі.

Відповідач в управління та володіння спадковим майном не вступав, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав, спадщину не виявив бажання прийняти.

Інших спадкоємців першої черги немає.

Той факт що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 7).

04 листопада 1977 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, та ОСОБА_4 змінено прізвище на ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с. 8).

Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач вступив в управління майном померлої відразу після її смерті, так як з моменту смерті спадкодавця вказаний сертифікат зберігався у Позивача. Також Позивач продовжив користуватися речами, які залишились після смерті спадкодавця, в тому числі особистими побутовими речами померлої.

Отже, після смерті матері, прийняв зазначену спадщину, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном на підставі п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, та протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, не заявив про відмову від спадщини.

Позивач звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом чи Державним актом.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Враховуючи викладене, керуючись: ст.ст. 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай), розміром 8,38 в умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «РОСІЯ», яка належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 21 лютого 2000 року №78, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд, протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя -