Справа № 509/3206/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому вказував, що 20.03.2009 року в с.Молодіжне по вул.Студентській сталась дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зіткнення з мопедом «Сузукі Авеніс», яким керував позивач. Постановою Овідіопольського районного суду від 15.12.2011 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році», а його цивільний позов залишено без розгляду.

Позивач вказував, що внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань, у звязку з лікуванням, не виплатою ОСОБА_3 збитків, зверненнями з позовами до суду.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 50000 гривень.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у позові у звязку з пропуском строку позовної давності.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини ч.1 ст.1167 ЦК України.

Згідно ч.2 с.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Судом встановлено, що 20.03.2009 року в с.Молодіжне по вул.Студентській сталась дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснила зіткнення з мопедом «Сузукі Авеніс», яким керував ОСОБА_1 Постановою Овідіопольського районного суду від 15.12.2011 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році», а цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Доводи представника відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності є безпідставними, оскільки на дані правовідносини, строк позовної давності не розповсюджується у відповідності до ст.268 ч.3 ЦК України.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Апеляційний суд Одеської області відмовляючи у позові ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_3 виходив з того, що позивач не надав доказів в обґрунтуванні позову. Так само при подачі позову про відшкодування моральної шкоди, позивач не надав належних доказів в обґрунтування позовних вимог. Позивач надав до суду ксерокопію витягу з історії хвороби, однак оригінал цього документу, як це вимагає закон, суду не надав.

Постановою Овідіопольського районного суду від 15.12.2011 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році», а вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину судом не встановлена.

Оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування своїх доводів, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст.268,1167,1187, 1195 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_4