Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/433/16-ц Головуючий у 1-й інст. Михалюк О. П.
Категорія 55 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Баранівської районної ради Житомирської області про стягнення боргу по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Баранівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2016 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції. Зазначила, що вона повторно звернулася з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, проте, вимоги заявлені з інших підстав. Так, під час подання первісного позову, у задоволенні якого їй було відмовлено, вона не зазначала, що працювала за контрактами та не посилалась на них, як на підставу позову. Отже, повторно нею подано позов з інших підстав, а відтак суд повинен був прийняти її заяву та розглянути по суті.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Встановлено, що 25.11.2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вимоги якого під час розгляду справи неодноразово уточнювала, та остаточно просила стягнути з Баранівської районної ради недоплачену заробітну плату, індексацію, вихідну допомогу, компенсацію за несвоєчасно виплачений дохід, компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки проведення повного розрахунку, середній заробіток за час вимушеного прогулу, недоплачену державну допомогу по безробіттю та моральну шкоду (а.с. 62-92). Позивачка зазначала, що з 11.05.1998 року вона працювала редактором радіомовлення за контрактом. 04.06.2007 року її звільнено з роботи у зв'язку з ліквідацією підприємства з грубим порушенням законодавства про працю. При цьому, їй не була повністю виплачена заробітна плата у зв'язку з неправильним її нарахуванням (не враховано вимоги контракту та діючого законодавства), не виплачені інші виплати, несвоєчасно проведено розрахунок тощо.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 19.10.2009 року та додатковим рішенням цього ж суду від 01.12.2009 року, залишеним без змін ухвалами апеляційного суду Житомирської області від 18.02.2010 року та Верховного Суду України від 21.04.2010 року (а.с. 29-36).

Під час розгляду вищевказаної справи судом досліджувалися контракти, на підставі яких ОСОБА_1 працювала редактором районної редакції радіомовлення «Новини», його умови та порядок нарахування заробітної плати і інших витрат, однак у задоволенні позову було відмовлено, оскільки Баранівська районна рада Житомирської області не є належним відповідачем у справі.

06.04.2016 року ОСОБА_1 повторно звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Баранівської районної ради борг по заробітній платі та вихідній допомозі, середній заробіток за затримку розрахунку та індексацію, а всього 86786 грн. 45 коп. (а.с. 1-3). Позивачка зазначила, що вона працювала за контрактом з 11.05.1998 року по 04.06.2007 року редактором районної редакції радіомовлення «Новини». Під час роботи їй неправильно була нарахована заробітна плата, вихідна допомога, а тому просила позов задовольнити. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що вона вже зверталася до суду з аналогічним позовом, у задоволенні якого їй було відмовлено, оскільки не взято до уваги умови контракту та те, що кошти на виплату зарплати виділялися із районного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 повторно звернулася до суду з вимогами, які вже були предметом розгляду по іншій справі між тими самими сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав, рішення по якій набрало законної сили.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснила, що вона вважає, що її спір не було вирішено по суті під час розгляду іншої справи, оскільки суд відмовив у задоволенні позову, кошти до цього часу їй не нараховані та не виплачені. Проте, вказана обставина не є підставою для розгляду аналогічного позову.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, підстав для скасування ухвали судді немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Баранівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді