Ухвала

іменем україни

19 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж (далі - ВАТ «Запоріжжяобленерго») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 жовтня 2010 року рейдовою бригадою Правобережного відділення електричних мереж проведено перевірку дотримання Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, (далі - ПКЕЕН) за адресою проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1. Перевіркою встановлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, що не є власністю споживача поза розрахунковим засобом обліку, після встановлення електроскопу. По даному факту було складено акт від 18 жовтня 2010 року та визначено обсяг та вартість необлікованої електричної енергії на суму 1 234,76 грн. За аналогічне порушення 05 жовтня 2010 року було складено акт та визначено обсяг та вартість необлікованої електричної енергії на суму 805,68 грн. Загальна сума вартості необлікованої електричної енергії, від сплати якої у добровільному порядку на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» відповідачі ухиляються, становить 2 040,44 грн.

Враховуючи викладене, ВАТ «Запоріжжяобленерго» просило стягнути солідарно з відповідачів вартість необлікованої електричної енергії.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ВАТ «Запоріжжяобленерго», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 18 жовтня 2010 року рейдовою бригадою Правобережного відділення електричних мереж проведено перевірку дотримання ПКЕЕН в квартирі АДРЕСА_1.

Перевіркою встановлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, що не є власністю споживача поза розрахунковим засобом обліку, після встановлення електроскопу (п. 48 ПКЕЕН). По даному факту було складено акт від 18 жовтня 2010 року та відповідно до п. 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04 травня 2006 року № 562, визначено обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН на суму 1 234,76 грн.

За аналогічне порушення 05 жовтня 2010 року було складено акт та визначено обсяг та вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН на суму 805,68 грн

Загальна сума вартості необлікованої електричної енергії, від сплати якої у добровільному порядку на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» відповідачі ухиляються, становить 2 040,44 грн.

Усі відповідачі станом на час виявлення вищезазначеного порушення були співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Перед ВАТ «Запоріжжяобленерго», права якого у даному випадку порушені, несуть відповідальність усі відповідачі, як співвласники вищезазначеної квартири, за виявлені порушення ПКЕЕН.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

ОСОБА_5 подав суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності у цій справі.

Таким чином, у разі виявлення працівниками ВАТ «Запоріжжяобленерго» 05 жовтня 2010 року та 18 жовтня 2010 року порушення ПКЕЕН, позивач мав можливість реалізувати своє право на позов до відповідачів у примусовому порядку через суд до 05 жовтня 2013 року та 18 жовтня 2013 року відповідно.

Однак, встановлено, що вищезазначений позов до відповідачів у цій справі ВАТ «Запоріжжяобленрго» подало лише 04 листопада 2013 року, тобто с пропуском трирічного строку позовної давності.

Змінюючи рішення місцевого суду в частині правового обґрунтування, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, на застосування якого наполягав відповідач.

Таким чином, судом першої інстанції в незміненій частині та апеляційним судом при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду в незміненій частині та рішення апеляційного суду залишити без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом в незміненій частині та апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич