Справа № 186/1549/16-ц
Провадження номер № 2/0186/750/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Демиденко С.М.

секретар: Фадєєва Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Павлоградська філія Придніпровської товарної біржі про визнання договору обміну нерухомого майна дійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа - Павлоградська філія Придніпровської товарної біржі про визнання договору обміну нерухомого майна дійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що 04 серпня 2004 року померла їх мати ОСОБА_4, 14 грудня 2015 року помер їх батько ОСОБА_5, а позивачі є спадкоємцями першої черги.

За своє життя їх батьки уклали договір обміну нерухомого майна, зареєстрований Павлоградською Філією Придніпровської Товарної біржі від 14 грудня 1999 року між двокімнатною квартирою по вулиці Гагаріна, 12а/32 та трьохкімнатною квартирою по вулиці Шкільна, 29/25 в місті Першотравенську Дніпропетровської області з відповідачкою.

На момент укладання вказаного договору до компетенції біржі входило укладання та реєстрація договорів обміну нерухомого майна, але станом на теперішній час такі договори потребують тільки нотаріального посвідчення і при зверненні до нотаріуса їм було пояснено, що необхідно звернутися до місцевого суду з даною позовною заявою.

У звязку з викладеним, вважають що між їх батьками та відповідачкою були виконані умови договору обміну нерухомого майна, його можливо визнати дійсним, що надасть можливість розпорядитися належним майном як спадкоємцям.

Просять суд визнати дійсним договір обміну нерухомого майна, зареєстрований Павлоградською Філією Придніпровської Товарної біржі 14 грудня 1999 року, квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та квартиру АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_3 в місті Першотравенську Дніпропетровської області.

Позивачі в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа - Павлоградська філія Придніпровської товарної біржі в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії договору обміну нерухомого майна від 14 грудня 1999 року, який був зареєстрований Придніпровською товарною біржею за реєстраційним номером 12/12-НДП, підтверджується факт того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4, яка діяла за себе особисто, а також від імені неповнолітніх: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, обміняли двохкімнатну квартиру №32 в житловому будинку №12-а по вулиці Гагаріна, міста Першотравенська, Дніпропетровської області, яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло №5271, виданого 26 грудня 1997 року Першотравенським УЖКГ Павлоградського виробничого обєднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля», та зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації м.Павлограда від 09 березня 1998 року за №25-51 - на трьохкімнатну квартиру №25 в житловому будинку №29 по вулиці Шкільна, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору обміну укладеного 27 вересня 1999 року на Павлоградській філії Придніпровської товарної біржі за №9/25-НДП та зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації м.Павлограда від 29 вересня 1999 року за №25-144.

Реєстраційним посвідченням від 16 грудня 1999 року засвідчено, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору обміну зареєстрованого 14 грудня 1999 року Придніпровською товарною біржею за №12/12-НДП і записане в реєстрову книгу за №25-144.

Згідно свідоцтв про народження серії V-КИ №353080 від 07 вересня 1988 року та серії V-КИ №326528 від 01 лютого 1990 року виданих міським бюро РАЦС м.Першотравенська Дніпропетровської області встанволено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно копії постанови приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

Відповідно до ст. 241 ЦК України 1963 року, за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих , хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Згідно ст. 242 ЦК України 1963 року, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до ст. 227 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі, за вимогою сторони, яка уклала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 224 ЦК України(в редакції 1963 року), яка діяла на час вказаних вище правовідносин, за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, чинний станом на 03 лютого 2001 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними», зі змінами та доповненнями розяснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода, яка виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114, ЦК).

Отже, враховуючи встановлені по справі обставини та аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає доведеним, що 14 грудня 1999 року між сторонами був укладений договір обміну нерухомого майна, а саме спірної квартири, умови якого на час розгляду справи виконані.

Як зазначено вище, спірний договір обміну нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4, був зареєстрований в БТІ, до теперішнього часу жодна з сторін договору не заявляла про його недійсність, на даний час виконані всі умови цього договору, відповідачка передала усі права на квартиру, знялись з реєстрації та зареєструвалась за іншою адресою, однак ухиляється від нотаріального оформлення договору.

Враховуючи, що на цей час позивачі позбавлені права реалізувати своє право на розпорядження вказаною вище квартирою, з метою справедливого вирішення справи та захисту невизнаних прав позивачів, суд, враховуючи встановлені обставини, вважає за необхідне позов задовольнити та визнати договір обміну нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4, укладений 14 грудня 1999 року та посвідчений на товарній біржі дійсним.

Відповідно до норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Павлоградська філія Придніпровської товарної біржі про визнання договору обміну нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати договір обміну нерухомого майна №12/12-НДП укладений 14 грудня 1999 року на Придніпровській товарній біржі між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, яка діяла за себе особисто, а також від імені неповнолітніх: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3 дійсним.

Судові витрати віднести за рахунок позивачів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.М.Демиденко