УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2016 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

розглянувши позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Житомирський комерційний центр громадського харчування», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення меж земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась з позовною заявою, в якій просить визначити та встановити зовнішні межі земельної ділянки за адресою м. Житомир, вул Котовського, 61.

При вирішенні питання про відкриття провадження по даній цивільній справі суддею встановлено наступне.

Вимоги до позовної заяви передбачені ст. 119 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам закону.

Згідно ч.1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позивач звертається до суду за захистом порушеного на її думку права, як фізичної особи- підприємця, проте в позовній заяві відсутнє правове обгрунтування звернення до суду фізичної особи- підприємця в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою м. Житомир, вул. Котовського, 61 від 04.08.2007 року вбачається, що право власності на обєкт нерухомого майна зареєстроване за ОСОБА_1 як фізичною особою, в той час позивач звертається до суду як фізична особа - підприємець.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб належать сільським, селищним, міським радам.

Частина 2 статті 158 Земельного кодексу України передбачає, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Частина 3 цієї ж статті встановлює, що земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах належить до компетенції органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обовязковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Пунктами 5, 6 частини 2 статті 119 ЦПК Українни передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Всупереч вказаним вимогам в позові відсутній виклад обставин та не зазначено докази, які підтверджують, що позивач намагалась оформити право користування земельною ділянкою у передбачений законом спосіб - шляхом отримання правовстановлюючого документа в органах місцевого самоврядування, але позбавлена можливості це зробити у звязку з наявністю спору, позовна заява не містить доводів, які б вказували, з ким конкретно із визначених нею відповідачів виник спір з приводу користування земельною ділянкою, хто з відповідачів оспорює право позивача на користування земельною ділянкою, не визначено розмір земельної ділянки, на яку претендує позивач; не визначений правовий статус земельної ділянки, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, належний позивачу (право власності, право користування тощо), не зазначений її власник та/або користувач.

Крім того, в позовній заяві не зазначено повне коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок винесення рішення по справі, та не визначено їх процесуальний статус.

Як вбачається з документів, долучених до справи, одним із власників земельної ділянки по вул. Котовського, 61 в м. Житомирі є Житомирська міська рада.

Зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що співвласниками земельної ділянки за адресою м. Житомир, вул Котовського, 61, також є фізична особа- підприємець ОСОБА_4 та фізична особа- підприємець ОСОБА_5

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Заявлені позивачем вимоги про визначення та встановлення меж земельної ділянки не відповідають способам захисту порушеного права, які визначені ст. 16 ЦК України. Жодний із зазначених в позовній заяві відповідачів не наділений повноваженнями встановлювати зовнішні межі земельної ділянки.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додерження вимог ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

З огляду на викладене, позивачу слід надати суду уточнений позов з урахуванням вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 120,121 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Житомирський комерційний центр громадського харчування», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення меж земельної ділянки залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, що не перевищує 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6