1Справа № 335/986/16-ц 2/335/728/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в якому зазначає, що з 09.09.2003 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, який було зареєстровано відділом ЗАГС адміністрації м.Чебоксари Чувашської Республіки, актовий запис № 2284. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з серпня 2014 року, у звязку з чим вона вимушена була виїхати до країни свого громадянства до батьків на Україну.

Відповідач залишився проживати в Російській Федерації. Після народження доньки відповідач тричі виїжджав до України, але вихованням дочки і її забезпеченням не займається, її життям не цікавиться, коштів на її утримання та утримання дочки не надає, спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведуть.

Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю.

В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не зявився, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти розірвання шлюбу, проте просить визначити місце проживання доньки разом з батьком, з тих підстав, що у позивача відсутні належні умови для виховання дитини.

В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському районуне зявився, надав заяву про слухання справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина перша статті 105 СК України, вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них.

Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбнепрізвище.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірванняшлюбу, яке набрало законної сили.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з 09.09.2013 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, який було зареєстровано відділом ЗАГС адміністрації м.Чебоксари Чувашської Республіки, актовий запис № 2284.

Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС 272072, виданого Орджонікідзевським ВДРАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 831.

Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків з серпня 2014 року, спільного господарства не ведуть, сімя розпалася, тому шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово „сімейний засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово „союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованим і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховною Ради від 27.02.1991 року, передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст.33 Конституції України кожна особа має право на вибір свого місця проживання. Але сімейні відносини мають свою специфіку, оскільки малолітні та неповнолітні діти не можуть проживати самостійно, а батьки повинні брати участь у їх вихованні та утриманні.

На підставі ч.4 ст.29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно ст.141 СК України мати, батько, мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, зобовязані також піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 Сімейного кодексу України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суд при вирішенні спору щодо місця проживання дитини має врахувати, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі №6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

За вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно висновку від 22.11.2016 року про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наданого органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з матірю ОСОБА_1

В судовому засіданні не встановлено будь-яких виключні обставини, які б викликали необхідність розлучення малолітньої дитини з матірю.

Таким чином, у звязку із викладеним, вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишиться дитина, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виходячи із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей, враховуючи інтереси малолітньої та інші обставини справи, суд вважає за можливе визначити місце проживання дитини разом з матірю.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 160, 161 СК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 09 вересня 2013 року відділом ЗАГС адміністрації м.Чебоксари Чувашської Республіки, актовий запис № 2284.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.В.Воробйов