АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5078/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/1118/16 Доповідач - Демкович Ю.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козак І. О., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03 серпня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення аліментів,-

УСТАНОВИЛА:

15.05.126 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на його користь аліментів для утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач ухиляється від покладеного на неї обовязку по утриманню дитини й просив стягувати з останньої аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.09.16 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 250,00 грн. щомісячно, починаючи із 13.05.16 і до досягнення дитиною повноліття.

Із апеляційною скаргою на дане рішення звернулася ОСОБА_1, вважаючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати й постановити нове, яким відмовити у задоволені позову.

Порушення вбачає в тому, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та викладені із неповним зясуванням судом обставинами, що мають значення для справи, а саме:

- судом не зясовано, що на її повному отримані перебувають двоє спільних із позивачем дітей, які хворіють на хронічні хвороби та потребують постійного лікування та періодичного санітарно курортного оздоровлення;

- суд не врахував того факту, що у відповідача на утриманні троє людей, оскільки остання не має змоги працювати, так як повинна доглядати за дітьми;

- судом не взято до уваги того факту, що допомога яку вона отримує від держави в розмірі 2991,13 грн. є значно меншою встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.05.16 становить 1531 грн.;

- судом не враховано і того, що позивач не сплачує аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 20955,00 грн.

У свою чергу 15.08.16 з апеляційною скаргою на дане рішення звернувся ОСОБА_2, вказуючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його змінити, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно.

Порушення вбачає в тому, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що суд не відобразив подані ним докази про те що їхній спільний син ОСОБА_3 хворіє на астму та потребує посиленого нагляду та великих матеріальних витрат. Зазначає, що у звязку із стаціонарним лікуванням сина він не матиме можливості відпрацьовувати багато робочих змін, а тому його дохід значно зменшиться.

У суді позивач підтримав апеляційну скаргу, пославшись на мотиви, зазначені в ній. Скарги відповідача не визнав.

Відповідач та її представник підтримали власну скаргу, а скарги позивача не визнали.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників спору, перевіривши матеріали справ, доводи, зазначені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що скаргу відповідача слід задовольнити, а скаргу позивача відхилити з огляду на наступне.

У силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, у відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Установлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19.05.15.

У даному шлюбі у них народилася троє дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Сторони проживають порізно, неповнолітній Ілля проживає разом із позивачем за адресою м. Тернопіль, вул. Чалдаєва, 1/79, інші діти - з відповідачкою по вул. Чалдаєва, 12/39 у м. Тернополі.

Задовольняючи частково вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із стану здоровя дітей, матеріального становища платника аліментів, розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.05.16 становив 1531,00 грн., й присудив стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 250,00 грн. щомісячно.

Однак із даним висновком колегія суддів не погоджується.

Так, після розірвання шлюбу а утримані ОСОБА_1 знаходиться двоє малолітніх дітей, донька Надія та син ОСОБА_5, а на утриманні ОСОБА_2 - неповнолітній син ОСОБА_3.

Судом першої інстанції встановлено, що діти сторін хворіють різними захворюваннями, потребують постійного догляду, в звязку з чим ОСОБА_1 не має змоги працевлаштуватися, є малозабезпеченою й отримує соціальну допомогу, розмір якої в період із 01.11.15 по 01.06.16 становив 2991,13 грн. щомісячно, а із 01.06.16 по 30.11.16 становить 3020,82 грн. щомісячно. Указана соціальна допомога є єдиним доходом відповідача.

У свою чергу, позивач працює оператором лінії у виробництві харчової продукції ПрАТ «Тернопільський молокозавод», його заробітна плата за травень 2016 року із відрахуванням податків та обовязкових платежів становить 6487,00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09.04.14 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 по 400,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи із 06.03.14 до досягнення дітьми повноліття.

Вказаного рішення позивач не виконує й заборгованість по аліментах за період із 06.03.14 року по 01.05.16 становить 20955,00 грн.

Обраховуючи суму коштів, які припадають на кожну дитину та одного із сторін спору, судова колегія виходила із доходу позивача та відповідача, який підтверджується документально й, відповідно, для відповідача і двох неповнолітніх дітей становить 1273,61 грн. (розрахунок: 3020,82 грн. + 800,00 грн. / 3 осіб = 1273,61 грн., з яких: 3020,82 грн. допомога малозабезпеченій сімї, 800,00 грн. розмір аліментних платежів, 3 кількість осіб); для позивача - 2843,30 грн. (розрахунок: 6487,00 грн. - 800,00 грн. / 2 осіб = 2843,30 грн., з яких: 6487,00 грн. заробітна плата, 800,00 грн. розмір аліментних платежів, 2 кількість осіб).

Згідно із Законом України «Про прожитковий мінімум» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 06 до 18 років з 01.05.16 визначений у розмірі 1531,00 грн.

Враховуючи розмір доходів сторін, судова колегія приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів із відповідача є безпідставними, так як він самостійно забезпечує матеріально сина ОСОБА_3 у розмірі прожиткового мінімуму на дитину, чого не спроможна виконати відповідач стосовно двох решти спільних дітей.

Покладення на відповідача обовязку по сплаті аліментів у користь позивача навіть у сумі 250,00 грн. усугубить майновий стан дітей, які знаходяться на її утриманні.

При цьому, апеляційна інстанція враховувала і той факт, що позивач свідомо ухиляється від сплати аліментних платежів, які призначені до стягнення Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09.04.14 й заборгованість за період із 06.03.14 року по 01.05.16 становить 20955,00 грн.

Судом першої інстанції не взято до уваги того факту, що ОСОБА_1 не працює і єдиним джерелом доходу останньої є державна допомога малозабезпеченій сімї.

Ураховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення слід скасувати та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03 серпня 2016 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6