АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільнусправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Шоста Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2015 року,

встановила:

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року вказаний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 72/300 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості та доведеності.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва від 27 березня 1995 року, 72/100 частини квартири АДРЕСА_1 в рівних частках належали ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

04 квітня 2008 року державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого 72/300 частини квартири АДРЕСА_1, що належали померлому ОСОБА_4 на праві власності, перейшло до ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3.

Згідно заповіту від 21 грудня 2012 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу КосинськоюТ.М. за реєстровим № 1824, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 належну їй частину квартири АДРЕСА_1.

07 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернулась до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

15 серпня 2013 року державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Отже, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

ОСОБА_1 звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою паро прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, однак отримала відмову.

Винесена нотаріусом постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії унеможливлює оформлення спадщини у позасудовому порядку, відтак позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 72/300 частиниспірної квартири підлягають задоволенню.

Нотаріусом некоректно визначена частка квартири в розмірі 72/300, проте якщо знаменник привести до 100, то частка квартири складатиме 21/100, що відповідає частці, яка належала покійній ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва від 27 березня 1995 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 немає законного права на спадкове майно, оскільки заповіт ОСОБА_3 складений з грубим порушенням законодавства, колегія суддів відхиляє, оскільки заповіт у встановленому законом порядку відповідачем не оспорений.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 23 грудня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В.Поліщук