АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/8204/16 Головуючий у 1 інстанції - Сенько М.Ф.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого судді Панченка М.М.

Суддів Побірченко Т.І., Барановської Л.В.

При секретарі Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 24 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду до ОСОБА_1 і просив винести рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Послався на те, що право на указане майно він отримав згідно заповіту його батька ОСОБА_3, який заповів спірну квартиру в рівних частках своїм дітям - сторонам по справі.

Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності у зв»язку з відсутністю у заявника правовстановлюючих документів за спадкодавцем на указану квартиру, позивач просив суд визнати за ним право власності на Ѕ частину зазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом.

Позивач також зазначив, що відповідачка - його рідна сестра - не визнає за позивачем право власності на спірне майно.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24 березня 2016 року позов задоволено /а.с.190-191/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення, як ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові /а.с.199-202/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Встановлено, що 18.11.2007 року помер ОСОБА_4, яким заповідано належну йому квартиру АДРЕСА_1 його дітям - сторонам по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частках /а.с.7, 8/.

Встановлено, що спадкову квартиру фактично прийняла у спадщину після смерті батька відповідачка, оскільки вона володіє доступом до цього житла.

У квітні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право спадкування належної йому частки спадкового житла /а.с.10/.

Оскільки заявником не надано правовстановлюючого документа про право власності за спадкодавцем на спадщину, у видачі свідоцтва було відмовлено.

У 2015 році позивач повторно звертається до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою аналогічного змісту - про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право спадкування частини квартири згідно заповіту батька.

Після звернення позивача ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право спадкування на 1/2 частини спадкової квартири в порядку спадкування за заповітом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2015 року у видачі свідоцтва відмовлено у зв»язку з ненаданням правовстановлюючого документа, що засвідчує право власності спадкодавця на спадкову квартиру /а.с.12/.

У січні 2016 року позивач ОСОБА_2 звертається до суду з цим позовом і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Згідно до п/п 4.12. пункту 4 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 №296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

А в силу п /п 4.15. пункту 4 Глави 10 указаного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до роз»яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 слідує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки правовстановлюючі документи на спадкову квартиру у позивача відсутні, останній обґрунтовано звернувся до суду з цим позовом.

Позивач зазначив, що не заперечувалось у судовому засіданні і відповідачкою, правовстановлюючий документ на спірну квартиру на ім»я спадкодавця ОСОБА_4 перебуває у відповідачки, яка відмовляється його видавати позивачу для оформлення спадщини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про законність вимог позивача про визнання за ним права власності на спірну квартиру.

Звертаючись до суду через сім років, як вважає скаржник, позивач ОСОБА_2 пропустив строк позовної давності звернення до суду за захистом свого права.

Доводи скаржника в тій частині, що позивачем пропущений строк позовної давності за зверненням до суду за захистом свого порушеного права, також є безпідставними.

Так, позивачу в 2008 році відмовлено Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно з підстав ненадання необхідних для цього документів, однак позивач не вжив будь-яких заходів для надання нотаріусу необхідних документів і лише в листопаді 2015 році позивач повторно звернувся з такою ж заявою до нотаріуса, який відмовив позивачу у видач свідоцтва з тих же підстав /а.с.168,169/. Таким чином, право на звернення до суду у позивача виникло лише в листопаді 2015 року, після винесення нотаріусом відповідної постанови.

Крім того, як вважав скаржник, провадження у справі підлягає закриттю за п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки набрало чинності рішення суду з тих самих підстав і з того ж предмету спору, оскільки в 2012 році позивач звертався уже до суду, але рішенням суду від 13.07.2012 року йому було відмовлено.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі відносно наявності підстав для закриття провадження у справі, колегія суддів відхиляє, оскільки рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13.07.2012 року, на яке посилається скаржник, як на таке, що винесене з тих же підстав і з того ж предмета спору та між тими ж сторонами, було ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення, а цей спір розглядається за позовом про визнання права власності на спадкове майно, тобто, має місце інший предмет спору /а.с.179-180/.

З урахуванням викладеного, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м.Києва від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді