Справа № 310/5762/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Петягіна В.В.

при секретарі Уставицькій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики

В С Т А Н О В И В:

17.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просила: Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 37 311, 54 (тридцять сім тисяч триста одинадцять тисяч) гривень 54 коп., з яких 33 900 гривень - сума основного боргу, 2 603, 52 гривень -індекс інфляції, 808,02 гривень - три проценти річних, а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Свої вимоги мотивувала тим, що за договором позики від 21.10.2013 року ОСОБА_2 взяла у ній позику - гроші в сумі 40 000 грн. з щомісячним погашенням позики по 1700 грн. до 30 числа кожного місяця, по 30.10.2015 року. Оскільки у визначений Договором строк, боржник суму взятих грошей не повернув просив стягнути на його користь позику у зазначеній сумі. Проте, ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконала. У листопаді 2013 року, грудні 2013 року та у січні 2014 року відповідач через ОСОБА_3 надавала по 1 700 гривень щомісяця, а у квітні 2014 року - 1000 гривень, повернувши боргу на загальну суму 6 100 гривень. Грошові кошти у сумі 33 900 гривень (40 000 - 6 100) не повернуті до теперішнього часу. Загальна сума боргу відповідача переді мною, включаючи суму основного боргу, індексу інфляції та 3% річних становить 37 311, 54 (тридцять сім тисяч триста одинадцять тисяч) гривень 54 коп. (33 900 + 2 603, 52 + 808,02), які вона просить стягнути з відповідача ОСОБА_2

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_4 не зявилися. Позовні вимоги підтримали. Просили розглянути справу у режимі відеоконференції, або за їх відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача та його представника, без проведення засідання в режимі відеоконференції, на підставі наданих позивачем доказів.

Відповідач ОСОБА_2 знаходиться в м Шахтарськ Донецької, де зараз проводиться антитерористична операція, тому була повідомлена про розгляд справи через оголошення на сайті Бердянського суду. Але відповідач до суду не зявилася, заперечень не надала, про причини неявки не повідомила, тому справу розглянуто за її відсутністю.

Вивчивши надані докази, судом прийшов до наступного висновку.

У ст.1047 ЦК України йдеться, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, у відповідності до вимоги названого закону позивач ОСОБА_1 надала суду письмовий договір позики укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 21.10.2013 року, із якого слідує, що відповідач отримала у борг у позивача гроші на суму 40000 грн.. При цьому, сторони встановили, що боргові гроші повертаються щомісячними платежами у розмірі 1700 грн. по 30.10.2015 рік (а.с.8).

За нормами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст.1049 ЦК йдеться, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (гроші у тій самій кількості, що були передані за договором) у строк та порядку встановлених в договорі.

Доказів, що відповідач повернула суму позики позивачу суду не надано, тому суд виходить із позовних вимог, відповідно до яких відповідач повернула відповідачу 6100 грн., та повинна повернути ОСОБА_1 не повернуту суму позики у розмірі 33900 грн. Суд вважає, що в даної частини позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як слідує із вимог ст. 625 ч.2 ЦК України, позивач ОСОБА_1 повинна була звернутися до відповідача ОСОБА_2 з вимогою сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Але суду не надано доказів, що позивач зверталася до відповідача з зазначеною вимогою, тому підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 2 603, 52 гривень -індексу інфляції, 808,02 гривень - три проценти річних, немає, так як відповідачу невідоме про дані вимоги позивача.

На підставі ст. ст. 79,88 ЦПК України відповідач зобовязана сплатити позивачу витрати повязані із сплатою судового збору у сумі 551.20 коп.

Керуючись ст. ст. 11, 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити часткове.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн НОМЕР_2, суму боргу за договором позики від 21.10.2013 року у сумі 33 900 гривень, та витрати повязані із справленням судового збору у сумі 551.20 грн., а всього 34451.20 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою протягом 10 днів з дня оголошення рішення, особами відсутніми у судовому засіданні з дня отримання копії рішення.

СуддяОСОБА_5