Справа №265/2673/15-ц
Провадження №2/265/20/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

5 травня 2015 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 2 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк ( надалі найменування було змінено на ПАТ КБ «Приватбанк» ) та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3900,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та «Тарифів банку». При цьому, як вказує позивач ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач ОСОБА_4 . підписом у Заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають єдиний ОСОБА_5 між нею та банком. Також позивач ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Однак відповідачка вказаних умов договору не виконала, у зв'язку із чим станом на 31 березня 2015 року заборгувала позивачу суму в розмірі 21 884,35 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 10 223,88 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом з розмірі 9 348,28 гривень, заборгованості по комісії та пені за користування кредитом в розмірі 1031,98 гривня, а також штрафу в сумі 500 гривень та 1030,21 ( процентна складова). Посилаючись, зокрема на ОСОБА_5, ст.ст.526, 530, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_6 на його користь заборгованість у розмірі 21884,35 гривень за кредитним договором № б/н від 2 вересня 2008 року, а також судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, що діє на підставі довіреності, ОСОБА_7 в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, та пояснила суду, що зобовязання за кредитним договором відповідачем не виконувалися, у звязку з чим виникла заборгованість, яку вона просить суд стягнути з ОСОБА_4 Крім того суду пояснила, що за даним договором не передбачено нарахування пені, а передбачено нарахування комісії 1 раз на місяць. В розрахунку вказано заборгованість по комісії та пені за користування кредитом в розмірі 1031,98 гривня, однак в даному розрахунку вказана тільки комісія без врахування пені, яка не передбачена умовами даного кредитного договору.,

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заборгованість за кредитним договором виникла у звязку з погіршенням матеріального становища. Суму заборгованості визнає частково у розмірі 10000 гривень При цьому суду пояснила, що вона дійсно не виконували умови договору. До того, як у неї погіршився матеріальний стан вона належно виконувала умови договору, тому їй було підвищено ліміт до 9529,88 гривень.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_8 позовні вимоги визнав частково , підтвердив той факт, що відповідачка намагалася врегулювати спір мирним шляхом, але у звязку з важким матеріальним становищем вона не може сплачувати суму запропоновану банком. Також просив звільнити від оплати пені та штрафу відповідно до Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

2 вересня 2008 року відповідачка ОСОБА_2 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «ПриватБанку» та отримала кредит у розмірі 3900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, «умови» визначають умови на яким ПАТ «Приват Банк» надає клієнтам платіжні картки а також інші банківські послуги, зазначені в Заяві та памятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується Клієнтом і таким чином Клієнт надає свою згоду що заява разом з памяткою Клієнта , Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає остаточний договір про надання банківських послуг.

Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість надання кредиту на платіжну картку. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідачка ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між нею та позивачем ОСОБА_5, відповідно до умов якого відповідач зобовязалася повернути наданий кредит, а також сплатити відсотки за користування ним.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Ч. 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

В сенсі п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. При цьому ст. 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п.6.6. Умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31 березня 2015 року, ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором перед позивачем за сумою наданого кредиту розмірі 10 223,88 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом з розмірі 9 348,28 гривень, заборгованості по комісії та пені за користування кредитом в розмірі 1031,98 гривня, а також штрафу в сумі 500 гривень та 1030,21 (процентна складова).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в статті 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Маріуполь Маріупольської міської ради.

Згідно даних Орджонікідзевського РВ у м.Маріуполя ГУ ДМС України в Донецькій області відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с.26).

Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки на теперішній час місто Маріуполь згідно затвердженого переліку є територією, де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача ОСОБА_2 і звільняють її від обов'язку по оплаті штрафів на користь ПАТ «Приват Банк», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст. 58 Конституції України.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачки штрафів у розмірі 500 гривень та 1030,21 гривень не підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, позивачем були заявлені вимоги про стягнення «пені та комісії в розмірі 1031,98 гривень, проте, виходячи із тарифів та самого розрахунку заборгованості (колонки №№ 13 та 14) вбачається, що ця сума розрахована саме як заборгованість за комісією, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи той факт, що суду не було надано доказів щодо належного виконання відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору, то суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню за виключенням нарахованих штрафів, як процентної складової, так і його фіксованої частини, внаслідок чого з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 10 223,88 гривень, сума заборгованості за процентами 9 348,28 гривень, заборгованість за комісією 1031,98 гривень, а всього 20 604,14 гривень.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовн і вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 02.09.2008 року в сумі 20604 (двадцять тисяч шістсот чотири) гривні 14 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Костромітіна О.О.