АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/443/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1268/16Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 14 березня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодопредмета спору Служба у справах дітей Глобинської районної державної адміністрації, Виконавчий комітет Пузиківської сільської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визначити місце проживання його малолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 із ним, як батьком дитини.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що від фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_3 вони мають двох дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення шлюбних відносин з 2012 року діти проживають із матір'ю ОСОБА_3, проте він продовжує брати участь у їх утриманні та сплачує аліменти.

Зазначав, що у добровільному порядку з відповідачем не вдалося вирішити питання про місце проживання доньки. Вважає, що мати не може надати дитині належного виховання та створити належні умови для проживання, навчання, приділяти належну увагу та турботу. Вказує, що його донька бажає проживати з ним, а її подальше проживання з матір'ю суперечить її інтересам.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 14 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме неврахування того, що відповідачка застосовує до доньки фізичне насилля, а також відсутності у неї власного житла з необхідними умовами для повноцінного розвитку дитини.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах в період з 2003 по 2012 рік.

За час фактичних шлюбних відносин у сторін народилися діти: син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після припинення шлюбних відносин діти залишилися проживати з матір'ю - ОСОБА_3. Сторони в добровільному порядку не досягли домовленості щодо місця проживання малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов ОСОБА_2 від 04.02.2016 року, який проводився представниками Пузиківської сільської ради, встановлено, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 один. Житлове приміщення складається з двох кімнат: 1-ша кімната - житлова, розміром 13,5 кв. м., в ній розташоване: ліжко, два стільці, письмовий стіл, тумбочка, телевізор; 2-га кімната - нежитлова, розміром 16,0 кв.м., в ній розташовані: груба, газова плита, стіл кухонний, кухонний посуд, продукти харчування, два стільці, ліжко, трюмо. Санітарно - гігієнічні умови в будинку задовільні: підлога покрита відповідним покриттям, на вікнах штори, температурний режим відповідає нормі, приміщення опалюється твердим паливом, природній газ підведений до газової плити, водопостачання з особистої свердловини, електроенергія в наявності. Для виховання, навчання розвитку та проживання дитини є відповідні умови.

На час ухвалення рішення позивач - ОСОБА_2 не працював, перебував на обліку в Глобинському районному центрі зайнятості, отримує пенсію як інвалід 3 групи, на час апеляційного розгляду є працевлаштованим.

За місцем проживання сільська рада компрометуючих матеріалів відносно ОСОБА_2 не має, що підтверджується довідкою - характеристикою Пузиківської сільської ради № 02-37/50 від 03.02.2016 року.

В результаті обстеження житлово - побутових умов проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ( акт № 6 від 08.02.2016 року) встановлено, що остання проживає за вищевказаною адресою разом з дітьми: сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Житлово - побутові умови проживання задовільні, будинок складається з 2 кімнат, веранди, коридору. Опалення газове, водопостачання з колодязя. Будинок умебльований, є необхідні речі, одяг, на підлозі ковер та доріжки, на вікнах штори, є холодильник, пилосос, пральна машина. Для дітей є окремі ліжка, окремі столи та шафа для речей, телевізор, комп'ютер, все у задовільному стані. Умови проживання дітей задовільні, є все необхідне, аліменти витрачаються за призначенням.

Згідно довідки - характеристики, виданої Пузиківською сільською радою 11.03.2016 року за № 02-37/104, ОСОБА_3 характеризується позитивно, за вдачею спокійна, врівноважена, скромна людина, компрометуючими матеріалами сільська рада відносно неї не володіє.

Згідно характеристики з місця роботи, ОСОБА_3 з 01.07.2015 року працює продавцем продовольчих товарів магазину №13 у СПД ФОП ОСОБА_5 За місцем роботи характеризується позитивно.

Згідно висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.06.2015 року № 01-15/283, наданого Глобинською районною державною адміністрацією та підтвердженого Розпорядженням голови Глобинської райдержадміністрації №220 від 17 червня 2015 року, виходячи з інтересів малолітньої дитини, Глобинська районна державна адміністрація вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доцільності проживання малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

За правилами ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Допитана в апеляційному суді ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснила колегії суддів, що має нормальні стосунки із батьком, матір'ю та братом, дуже їх любить. Її батьки проживають окремо. 5 днів вона проживає з матір'ю та братом, а 2 дні - вихідні проживає з батьком. І батько і мати про неї добре піклуються, бажає жити з батьком, оскільки мати її часто сварить, колись вдарила по губах, хоча цьому передувала її винна поведінка.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 161 СК України дитину не можна передати для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, на що і посилається позивач в апеляційній скарзі. Судом першої інстанції досліджені обставини, що мають значення для вирішення позову, зроблені правильні висновки і правильно застосована вказана норма закону.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 має постійне місце роботи та трудовий дохід. При цьому, відсутність у неї на праві власності житла, на що вказує апелянт, не може вважатися підставою для розлучення дитини із матір'ю.

Доводи апелянта щодо застосування ОСОБА_3 фізичного насилля до малолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не підтверджені належними та допустимими доказами. Комісією з питань захисту прав дитини при Глобинській райдержадміністрації вказані факти встановлені не були.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, схваленої Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1959 року, дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Проте, позивач ОСОБА_2 в судах першої та апеляційної інстанції не навів переконливих доказів того, що наявні виняткові обставини, які б вказували на необхідність розлучення дитини з матір'ю та старшим братом.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Таким чином, безпідставними є доводи ОСОБА_2 про те, що його донька, у разі проживання з матір'ю, буде позбавлена батьківського піклування та турботи.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість ОСОБА_2 не навів.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про помилковість судового рішення спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування або зміни рішень.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 14 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді О.Ю. Кузнєцова

С.Ю. Мартєв