АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Поліщук Н.В.

при секретарях: Бугай О.О.,Синявському Д.В.

за участю осіб:

представника позивача ОСОБА_1

представників Служби безпеки України Камінської О.В., Любчик

Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Луганській області про відшкодування шкоди,-

за апеляційними скаргами:

Управління Служби безпеки України в Луганській області, поданою представником Обаполенком Сергієм Сергійовичем

Служби безпеки України, поданою представником Любчик ЮлієюОлександрівною

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про зобов'язання вчинити певні дії. З урахуванням змін та уточнень у подальшому, ОСОБА_4 просила суд стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України майнову шкоду в розмірі 312 367 грн., моральну шкоду у розмірі 200 000 грн., заподіяну незаконним проведенням обшуку в її будинку, пошкодженням та вилученням майна, а також просила стягнути вилучені у неї під час обшуку грошові кошти: 262 210 євро, 4900 дол. США та 19 885 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що під час проведення слідчими Управління Служби безпеки України в Луганській області у грудні 2013 року обшуку в належному їй будинку були вилучені грошові кошти в національній та іноземній валюті, системний блок, 6 комп'ютерних дисків, два ноутбука, два мобільних телефони, 4 флеш накопичувачі, 13 оптичних дисків, зіпсовано три сейфи.

Посилаючись на те, що провадження у кримінальній справі закрито через відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, проте вилучене в неї майно та грошові кошти їй не були повернуті й матеріальна та моральна шкода, спричинена їй такими діями не відшкодовані, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі відповідно до ст.2, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 5 504 661 грн. матеріальної та 20 000 грн. моральної шкоди.

В апеляційних скаргах Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Луганській області ставиться питання про скасування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2014 року та ухваленнянового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Заявники посилаються на порушеннясудом норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, помилковість висновків суду.

Зазначають про те, що судом безпідставно не було враховано, що позивачем не доведено неправомірності дій слідчого щодо проведення обшуку та вилучення грошових коштів та іншого майна. Кримінальна справа порушувалася по факту, а невідносно позивача й до правовідносин що виникли між сторонами по даній справі не можуть бути застосовані положенняЗакону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконнимдіями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудовогорозслідування, прокуратури і суду».

Зазначили, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Луганської області 28.04.2013 року вже вирішено питання щодо поверненнявилучених коштів та майна.

В суді апеляційної інстанції представники Служби безпеки України Камінська О.В. та Любчик Ю.О. апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити з підстав та доводів наведених в них.

Представник Управління Служби безпеки України в Луганській області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду додаткові пояснення слідчого в ОВС СВ Управління СБУ в Луганській області щодо обставин проведення обшуку та вилучення грошових коштів.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційні скарги не визнав, посилаючись на те, що вони є безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а тому просив їх відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Таким чином, позивач та представник Управління Служби безпеки України в Луганській області в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, колегія суддів вважала, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи та розглянула справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, оговоривши доводи апеляційних скарг, обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що при проведені обшуку (під час проведення оперативно-розшукових дій Управлінням Служби безпеки України в Луганській області ) в належному позивачці будинку було вилучено грошові кошти та інші матеріальні цінності, які не були повернуті їй після закриття кримінального провадження, а також було пошкоджено 3 сейфи. Позивачці була спричинена матеріальна шкода у розмірі 5 504 661 грн. та моральна шкода у розмірі 20 000 грн., які підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України і ст. 1, 3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Проте, погодитися з такими висновками суду у повній мірі не можна, оскільки вони зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального закону, що є підставами для скасування судового рішення з ухваленням нового.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом УСБУ в Луганській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000206, зареєстрованому в ЄРДР 10.10.2013 року за фактом надання послуг військового призначення представникам Міністерства оборонної промисловості Азербайджанської Республіки без відповідного дозволу, за ст.333 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Луганська від 03.12.2013 року надано дозвіл на обшук в будинку, АДРЕСА_1, належному ОСОБА_4 на праві власності.

20 грудня 2013 року у вказаному будинку був проведений обшук під час якого було виявлено три зачинені сейфи відчинити які присутні у приміщенні особи відмовилися у зв'язку із чим вони були відкрити співробітниками МНС України у примусовому порядку.В цих сейфах та приміщеннях будинку виявлено контракти, технічну та конструкторську документацію з виробництва боєприпасів, печатки різних підприємств, у тому числі й закордонних, а також грошові кошти: 262 210 євро, 4 900 дол. США, 19 885 грн. Зазначені грошові кошти були вилучені і визнані речовими доказами на підставі постанови слідчого від 24.12.2013 року відповідно до вимог ст.ст. 98-100 КПК України (а.с.3-14,128). Крім того, було вилучено системний блок, 6 жорстких комп'ютерних дисків, два ноутбука, два мобільних телефони, 4 флеш накопичувачі, 13 оптичних дисків, які також було визнано речовими доказами по справі (а.с. 16).

Законність дій співробітників УСБУ в Луганській області , зокрема щодо вилучення вказаних коштів, предметів та майна перевірялися 03.01.2014 р., 04.02.2014 р., 03.03. 2014 р. Жовтневим районним судом м. Луганська та 06.03.2014 року Апеляційним судом Луганської області за скаргами адвокатів в інтересах ОСОБА_4, які були залишенні без задоволенні, а дії слідчого визнані правомірними ( а.с.128-129).

20.04.2014 року кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діянні кримінального правопорушення і ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Луганська від 28.04.2014 року було вирішено питання щодо повернення речових доказів. Грошові кошти вилучені під час обшуку повернуті ОСОБА_4, у поверненні іншого вилученого при обшуку майна, а саме 2 системних блоків, 6 жорстких комп'ютерних дисків, 2 ноутбуків, 2 мобільних телефони, 4 флеш накопичувачі, 13 оптичних дисків було відмовлено (а.с. 16).

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Оскільки ОСОБА_4 не притягувалась до кримінальної відповідальності, до неї не застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або підписки про невиїзд, вона не затримувалась, на неї не накладалось адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, зазначена норма матеріального права не регулює правовідносини, які виникли між сторонами по даній справі, тобто судом першої інстанції ч.2 ст.1176 ЦК України застосована помилково.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

Частиною 2 ст. 2 вказаного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Застосовуючи до спірних правовідносин Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд першої інстанції не звернув уваги на те, що грошові кошти і зазначене вище майно, було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню і саме в рамках кримінального судочинства слідчим суддею було вирішено питання про подальшу долю цих речових доказів у зв'язку з закриттям кримінального провадження. Так, ухвалою слідчого суддів Жовтневого районного суду м. Луганська від 28.04.2014 року грошові кошти було повернуто ОСОБА_4 і було відмовлено в поверненні 2 системних блоків, 6 жорстких комп'ютерних дисків, 2 ноутбуків, 2 мобільних телефони, 4 флеш накопичувачі, 13 оптичних дисків (а.с. 16).

За таких обставин, виходячи з характеру спірних правовідносини, що виникли між сторонами по даній цивільній справі вказаний Закон не поширюється на ці правовідносини, оскільки доля речових доказів вирішена в порядку кримінального судочинства.

Та обставина, що ухвала слідчого судді реально виконана не була і грошові кошти позивачці повернуто не було, не свідчить про те, що зазначені правовідносини регулюються Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки вже може йтись про інший спір, з іншим предметом і з інших підстав.

Що стосується відшкодування майнової шкоди, заподіяної пошкодженням сейфів, то колегія суддів вважає, що позивачем не доведено суду розміру цієї шкоди. Так, ОСОБА_4 надано суду висновки Приватного підприємства «Тасадор» про вартість цього майна. Але, відповідно до цих висновків візуальний огляд сейфів суб'єктом оцінки не проводився, питання щодо можливості проведення їх ремонту не досліджувалось, а лише взято до уваги пояснення ОСОБА_4 про те, що подальше користування даними сейфами є неможливим.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено розмір майнової шкоди, заподіяної їй пошкодженням сейфів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову і в цій частині вимог ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Управління Служби безпеки України в Луганській області, подану представником Обаполенком Сергієм Сергійовичем, та Служби безпеки України, подану представником Любчик Юлією Олександрівною, задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Луганській області про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: