Справа № 214/3057/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 вересня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

при секретарі Бєліковій О.А.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом 27.05.2016 року, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.08.2010 року, яка станом на 11.04.2016 року становить 19 663,17 грн. та складається із заборгованості: за кредитом 12 080 грн., по процентам за користування кредитом 5770,64 грн., за пенею та комісією 400 грн., а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина, 912,53 грн. - процентна складова; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 27.08.2016 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 08.10.2013 року йому було переоформлено раніше видану кредитну картку на престижну картку «Універсальна Gold» з видачою кредиту в розмірі 12 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості.

Свої зобовязання за договором банк виконав, натомість відповідач покладені на нього умовами договору обовязки належним чином не виконував, в результаті чого станом на 11.04.2016 року має заборгованість в розмірі 19 663,17 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 в примусовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Згідно додаткових письмових пояснень до позову (а.с.52-57), посилався на правомірність нарахування банком пені та комісії як комісійної винагороди за зняття грошових коштів, безготівкові розрахунки, отримання чеку в банкомату, моніторинг неактивної картки, зазначення яких в одній графі в розрахунку заборгованості, на його думку, не суперечить положенням кредитного договору та умовам діючого законодавства України.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, вказував, що після предявлення до нього позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» продовжує безпідставно нараховувати борг за кредитним договором, збільшуючи проценти за користування кредитними коштами. Однак в подальшому із заявленим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розміром заборгованості за кредитним договором погодився.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 27.08.2010 року ОСОБА_1 є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується оформленою ним Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК», яка по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України (а.с.5, 8-31).

08.10.2013 року ОСОБА_1 переоформлено кредитну картку «Універсальна» на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» з видачою кредиту в розмірі 12 000 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії з видачою кредитної картки Visa MasterCard Gold, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних (за базовою ставкою 2,5 % в місяць) із здійсненням щомісячних платежів до 25 числа.

Крім того, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою відсотковою ставкою 0,01% річних в межах встановленого пільгового періоду до 30 днів за кожною платіжною операцією, що визначено п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.29) та згідно відомостей Довідки тарифам кредитування (а.с.6).

Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника (п.2.1.1.12.3 Умов та Правил надання банківських послуг, а.с.29).

У випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у вигляді штрафу в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій у випадку порушення строків платежів за будь-яким із кредитних зобовязань, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг), який підлягає сплаті першочергово (а.с.27).

Як слідує з п.1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.18), за несвоєчасну оплату послуг, передбачених кредитним договором, Умовами та Правилами, клієнт сплачує банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти.

В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

В ході судового розгляду встановлено, а відповідачем визнано, що банк свої зобов'язання за кредитним договором від 27.08.2010 року виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення.

Натомість, в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобовязання не виконує, допускаючи їх періодичне прострочення, сплативши востаннє 16.12.2015 року 569 грн. в рахунок повернення кредиту, та 549 грн. погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом (а.с.3-4), що також ним в ході судового розгляду підтверджено, в результаті чого станом на 14.04.2016 року утворилась заборгованість за кредитом 12 080 грн. (з урахуванням допущеного відповідачем овердрафту), по процентам за користування кредитом 5770,64 грн., яку суд вважає доведеною, а наданий представником позивача розрахунок в цій частині належним та допустимим доказом (а.с.3-4).

Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України).

З огляду на істотність допущених відповідачем порушень грошових зобовязань, з урахуванням визначеного умовами кредитування розміру штрафу як спеціального заходу захисту майнових інтересів кредитора, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність нарахування позивачем штрафу згідно п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. фіксована частина та 912,53 грн. процентна складова.

Враховуючи доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом 12 080 грн., по процентам за користування кредитом 5770,64 грн., та штрафу в сумі 500 грн. фіксована частина та 912,53 грн. процентна складова, а сумарно 19 263,17 грн., суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаних позовних вимог.

Стосовно предявленої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по пені та комісії, нарахованим сумарно в розмірі 400 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог банку.

Згідно п.3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 10.05.2007 року №168, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, у тому числі із зазначенням переліку, розміру і бази розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо.

Так, види комісії, передбачені Умовами кредитування (за зняття готівки, за отримання балансу на чек в банкоматах, за безготівковий розрахунок) в аспекті положень п.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту суд розцінює як додаткову плату за розрахунково-касове обслуговування при користуванні кредитними коштами, зняття яких автоматично здійснюється банком безпосередньо в момент видачі готівки шляхом списання з карткового рахунку в залежності від здійсненого позичальником запиту на надання його послуги.

В той же час, ні Умовами кредитування та Правилами надання банківських послуг, ні в предявлених позивачем вимогах про стягнення комісії не конкретизовано сплату відповідачем комісії як супутньої послуги банку, що входить до сукупної вартості кредиту, не визначено її розмір, базу розрахунку, натомість будь-яких доказів стосовно тотожності даного платежу з «комісією», яку позивач предявляє в позові сумарно з пенею, суду не надано, а суд з власної ініціативи позбавлений можливості вирішувати незаявлену позивачем вимогу, зважаючи на положення ч.1 ст.11 ЦПК України.

Також суд критично ставиться до заявлення заборгованості по пені сумарно з комісією, оскільки виходячи з природи комісії як складової частини основного зобовязання, що входить до сукупної вартості кредиту, а пені як штрафної санкції за порушення виконання зобовязань, вони не можуть нараховуватись разом, що суперечить їх правовій сутності та меті застосування в рамках кредитно-зобовязальних правовідносин, тому суд приходить до переконання, що включення позивачем до розрахунку заборгованості сумарно «комісії та пені» не ґрунтується на умовах кредитного договору та вимогах Закону і свідчить про існування неузгодженості між їх умовами та предявленими позивачем вимогами, у звязку з чим доводи представника позивача в цій частині суд залишає поза увагою.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене та те, що в розрахунку заборгованості (а.с.3) в графі "Сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)" розмір заборгованості визначено 400 грн., натомість в частині розрахунку у визначенні загальних сум (а.с.4-зворот) вона вказана виключно як заборгованість по комісії, що не узгоджується між собою та викликає у суду сумнів в достовірності та належності наданого позивачем розрахунку як доказу в обґрунтування цих вимог, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

При цьому, приймаючи вказане рішення, суд залишає поза увагою доводи відповідача з приводу подальшого нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором, оскільки ці правовідносини не є предметом цього судового розгляду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ч.1 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.36) пропорційно розміру задоволених вимог 97,8 % (з розрахунку: 19 263,17 грн. : 19 663,17 грн.*100%), що становить відповідно 1 349,97 грн.

Керуючись ст. ст.4-10, 15, 60, 74, 79, 88 ч.1, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: мкр-н Сонячний 57/117, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.08.2010 року станом на 14.04.2016 року в розмірі 19 263 (девятнадцять тисяч двісті шістдесят три) грн. 17 коп., яка включає: заборгованість за кредитом 12 080 (дванадцять тисяч вісімдесят) грн. 00 коп., по процентам за користування кредитом 5770 (пять тисяч сімсот сімдесят) грн. 64 коп., штраф: 500 (пятсот) грн. 00 коп. фіксована частина, 912 (девятсот дванадцять) грн. 53 коп. процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: мкр-н Сонячний 57/117, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» 1349 (одна тисяча триста сорок девять) грн. 97 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Євтушенко О.І.