Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. , при секретарі Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до: 1) Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», 2) ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою.

Вказувала, що являється постраждалою від дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18.07.2015 року близько 08 год. 35 хв. на бульварі 50 років Перемоги в м. Біла Церква Київської області. В ході якої ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Москвич 412», реєстраційний номер НОМЕР_1, не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить їй. В результаті дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль отримав механічні ушкодження, які оцінені на суму 9 386,12 грн.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 мав страховий поліс укладений з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», яким застрахована його цивільно-правова відповідальність. 31.05.2015 року вона звернулась до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування. За результатами її розгляду ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» зобовязалась сплатити їй 6 794,90 грн. На даний час кошти їй не виплачені, а строк прострочення виплати страхового відшкодування складає 338 днів, крім того визначеної суми страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Також позивач зазначала, що нею були понесені витрати на проведення автотехнічного дослідження та на оплату правової допомоги, а також заподіяно моральну шкоду. Останню обґрунтувала тим, що внаслідок пошкодження її майна їй довелось витрачати багато особистого часу на захист своїх прав, порушених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вона багато нервувала, а її звичний порядок життя зазнав негативних змін.

Виходячи з викладеного позивач просила: 1) стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на її користь страхове відшкодування в розмірі 6 794,90 грн. та пеню в розмірі 2 453,23 грн.; 2) стягнути з ОСОБА_2 на її користь 2 591,22 грн. відшкодування матеріальної шкоди; 3) стягнути з ОСОБА_2 на її користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 4) стягнути з відповідачів солідарно на її користь понесені нею витрати в сумі 700 грн. на проведення автотоварознавчого дослідження, 500 грн. на оплату правової допомоги та витрати на сплату судового збору.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, останній звернувся до суду із заявою в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» свого представника в судове засідання не направив, надав до суду письмові заперечення в яких в позові в частині стягнення витрат на правову допомогу просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 451972 від 21.11.2012 року ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля ЗАЗ-1102, реєстраційний номер НОМЕР_3.

18.07.2015 року о 8 год. 35 хв. в м. Біла Церква по бул. 50 років Перемоги з вини ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода, в процесі якої останній, керуючи автомобілем «Москвич 412», реєстраційний номер НОМЕР_1, не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2. Вказане підтверджується копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18.07.2015 року.

ОСОБА_2 в день аварії мав страховий поліс № АІ/1306436 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.05.2014 року, укладений між ним та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», яким було застраховано цивільно-правову відповідальність на випадок виникнення події, внаслідок якої буде заподіяна шкода третім особам за участю забезпеченого транспортного засобу «Москвич-412», номерний знак НОМЕР_4, строк дії вказаного полісу до 19.07.2015 року включно, страхова сума за шкоду заподіяну майну 50 000 грн. (копія міститься в матеріалах справи а.с. 9).

Відповідно до копії висновку № 82 експертного автотоварозначого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу ЗАЗ 1102 реєстраційний номер НОМЕР_3, який складений 27.08.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику керованого транспортного засобу ЗАЗ 1102 реєстраційний номер НОМЕР_3 від пошкоджень отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 9 386,12 грн. За проведення автотоварознавчого дослідження ОСОБА_1 сплатила 700,00 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 77 від 17.08.2016 року,

31.07.2015 року позивач звернулась до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування в сумі 7 794,90 грн., копія якої міститься в матеріалах справи.

З повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 18.07.2015 року вбачається, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» прийняла рішення щодо виплати позивачу відшкодування в розмірі 6 794,90 грн., франшиза по даному полісу АІ/1306436 становить 1 000 грн.

Зазначені кошти на вказаний у заяві банківський рахунок станом 13.07.2016 року позивач не отримала, що підтверджується копією довідки від 07.09.2016 року № 4428, виданої Білоцерківською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області та копією довідки від 19.09.2016 року № KVPN-JEH4-A74A-N0HC, виданої ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк».

Крім того, в матеріалах справи міститься квитанція б/н від 30.09.2016 року, згідно якої на користь адвоката ОСОБА_5 сплачено 500 грн. за консультацію та складання позовної заяви, при цьому ким саме були сплачені кошти не вказано.

Положеннями ст. 1166 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Судом встановлено, що винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_2, а на час її вчинення цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Страхова компанія розмір страхового відшкодування та обставини справ не оспорює, тому суд дійшов висновку, що позивач має право на страхове відшкодування в розмірі 6794,90 коп., отже позов в цій частині підлягає задоволенню.

Положеннями ч. 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (ст. 36.5 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась із заявою про страхове відшкодування 31.07.2015 року, строк для виплати страхового відшкодування передбачений ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплив 29.10.2015 року. Тому з 30.10.2015 року позивач має право вимагати від ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» сплатити пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Наявний в позовній заяві розрахунок пені сторонами не оспорюється.

Таким чином, суд вважає, що вимога про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» також підлягає задоволенню.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи, сума страхового відшкодування становить 6794 грн. 90 коп., що недостатньо для відшкодування шкоди завданої позивачу, яка висновком експерта визначена в розмірі 9 386,12 грн., тому відповідно до ст. 1194 ЦК України з ОСОБА_2 слід стягнути частину збитків, що неохоплена страховим полісом, тобто в сумі 2 591,22 грн.

Крім того, при вирішенні даної справи суд враховує, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», надані позивачем докази, обставини даної справи та вимоги розумності і справедливості, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Враховуючи вимоги ст. 22 ЦК України, суд дійшов висновку, що з відповідачів слід стягнути солідарно витрати на проведення автотехнічого дослідження в сумі 700 грн., оскільки дані витрати повязані з відновленням порушеного права позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Зокрема, до них належить витрати на правову допомогу (ч. 2 ст. 79 ЦПК України).

Приписами ч. 1 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позивачем надано квитанцію, що свідчить про сплату судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів 551,20 грн., стягнувши з кожного по 275,60 грн.

Разом з цим, в задоволенні вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки надана суду копія квитанції на підтвердження викладено, не містить відомостей по якій справі надано консультацію та складено позовну заяву, кому надавалась правова допомога, а також не надано конкретного розрахунку правових послуг, тому суд вважає, що вона є неналежним та недопустимим доказом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 6 794,90 грн. та пеню в розмірі 2 453,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2591,22 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 700 грн. понесених нею витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

Стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн., стягнувши по 275,60 грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6