справа №176/204/15-ц
провадження №2/176/286/16
РІШЕННЯ

Іменем України

02 серпня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.

при секретарі Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жовті Води Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житлове приміщення за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить визнати за ним в порядку набувальної давності право власності на ? частки житлового приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_1, з відповідною часткою належних до нього господарських та побутових будівель і споруд,

4п+що зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 23.05.1994 року виданого міським комітетом приватизації м. Жовті Води.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те,що в 1960 році його батькові ОСОБА_5 було виділене службове житлове приміщення в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, де вони проживала сім'єю. Після смерті батька в 1975 році дане службове приміщення залишилося в користуванні його матері ОСОБА_6, як головного квартиронаймача. 25.07.1987 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 від якого мають доньку ОСОБА_3. У 1991 році разом з дружиною та донькою з дозволу моєї матері як головного квартиронаймача вселилися і зареєструвалися в житловому будинку за вказаною адресою.23.05.1994 року дана квартира була приватизована ті її співвласниками стали:ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, частка кожного складає 1/8.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2, остання влітку 2002 року разом з донькою виїхали з міста Жовті Води до Російської Федерації з того часу відповідачі в квартиру не поверталися , інтересу до власності не проявляли, заходів по збереженню власності не приймали. Таким чином, він протягом останніх дванадцяти років відкрито, самостійно та на власний розсуд користується вищевказаним житлом, оскільки відповідачі самоусунулися від його утримання і ніяких вимог щодо належної будинку не висували, жодним чином не заявляючи про своє право власності, що фактично означає відмову від належного їм нерухомого майна

Враховуючи наведені обставини, вважає, що набув право власності на ? частку вказаного будинку за набувальною давністю, оскільки добросовісно,відкрито, безперервно користується протягом останніх дванадцяти років поспіль вказаним будинком в цілому,виконуючи усі обов'язки притаманні його власнику.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені через оголошення у пресі, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, що стверджується публікацією відповідного оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №7(1706) від 04.02.2016 року та №26 (1725) від 14.04.2016 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Батькові позивача ОСОБА_5 у 1960 році було виділене службове житлове приміщення в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_5 дане службове приміщення залишилося в користуванні ОСОБА_6(матері позивача).

25.07.1987 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 25 липня 1987 року (а.с.8). Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 1991 році позивач разом з дружиною та донькою вселилися та зареєструвалися в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

23.05.1994 року дана квартира була приватизована ті її співвласниками стали:ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, частка кожного складає 1/8, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.13).

10.07.2002 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний запис №178 та видано свідоцтво (а.с.9).

Після смерті матері ОСОБА_6 в 2011 році позивач прийняв спадщину за заповітом, після чого йому належить ? частка вказаного житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.16-17)

Довідка ЖРЕУ № 2 про склад сім'ї свідчить про те, що позивач постійно проживає за адресою АДРЕСА_1. За даною адресою також зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.12).

Крім того, доказом відкритого та добросовісного володіння позивачем спірним будинком з 2002 року є інформація Голови квартального комітету від 10.12.2014 року з якої вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 в спірному будинку не проживає приблизно з 2002 року. ОСОБА_1 протягом всього часу проживання в будинку належним чином сплачує комунальні платежі, здійснює його поточний ремонт та обробляє.

Протягом багатьох років, а саме з 2002 року, ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3- жодного разу не заявляли своїх прав на будинок, а позивач господарює у даному приміщенні, здійснює поточні ремонти будинку і господарських будівель та на сьогодні він залишивсь єдиним добросовісним володільцем та користувачем вказаного житлового будинку.

Оскільки жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 права приватної власності за набувальною давністю.

Відповідно до ч.1ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українив становлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності 01.01.2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на право відносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб»єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується частиною вказаної будинку на протязі більше 12 років, а відповідачі не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню є підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем.

Однак слід зазначити, що вимога, щодо визнання права власності в порядку набувальної давності саме на ? частку житлового будинку, не можу судом бути задоволена, оскільки відповідачі кожен окремо мають по 1/8 частини житлового будинку,що належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 23.05.1994 року, а отже за позивачем необхідно визнати по 1/8 частини будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,212-215,224-228 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житлове приміщення за набувальною давністю - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем міста Жовті Води Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на 1/8 частини житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 з відповідною частиною належних до нього господарських та побутових будівель та споруд зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 та належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 23.05.1994 року виданого міським комітетом приватизації міста Жовті Води.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем міста Жовті Води Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на 1/8 частини житлового будинку розташований за адресою АДРЕСА_1 з відповідною частиною належних до нього господарських та побутових будівель та споруд зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 та належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 23.05.1994 року виданого міським комітетом приватизації міста Жовті Води.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська