Справа № 148/679/16-ц
Провадження №2/148/341/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним вище позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 05.02.2016 року позивач є власником будинку № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин Вінницької області.

25 липня 1997 року попередній власник даного будинку, батько позивача ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 дозвіл на проживання у вказаному будинку та зареєстрував його за даною адресою. З 01 червня 2011 року відповідач ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживає, не являється членом сімї позивача, а тому втратив право користування ним. Крім того, позивач, як власник будинку, має намір його продати. Однак через реєстрацію відповідача в будинку не може в повній мірі здійснити своє право власності. Оскільки в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку за адресою: вул. М. Кривоноса, 37, м. Тульчин відповідач відмовляється, позивач звернулася до суду та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин; зобовязати відповідача знятися з реєстрації (виписатися) з вказаного будинку; УДМС у Вінницькій області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з будинку № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснила, що відповідач є її племінником. З 1995 року він був з дозволу її батька, колишнього власника будинку № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин, вселений в будинок та зареєстрований за вказаною адресою. Після смерті батька позивач стала єдиним власником будинку № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин. На сьогодні вона має намір продати будинок, однак реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає їй повною мірою розпорядитися вказаною власністю. Також зазначила, що відповідач втратив право користування даним житловим приміщенням, оскільки з 2011 року не проживає в ньому, а проживає за іншою адресою зі своєю цивільною дружиною. Просила усунути перешкоди в користуванні власністю, визнавши відповідача особою, що втратила право користування будинком № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин, зобовязати УДМС у Вінницькій області зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Судові витрати просила залишити за нею.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову. Пояснив, що наявність реєстрації у будинку № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин необхідна йому для того, щоб проживати у вказаному будинку. Разом з тим, зазначив, що близько 4 років, з 2012 року, він проживав із своєю цивільною дружиною в с. Холодівка Тульчинського району Вінницької області. На даний час він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.02.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, судом встановлено, що ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_3 на підставі заповіту належить спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого по вул. М.Кривоноса, 37 у м. Тульчин (а.с. 4).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом встановлено, що право власності на будинок № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин зареєстровано за ОСОБА_1, про що зроблено запис про право власності № 13139445 (а.с. 5).

З довідки КП «Міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 16.04.2007 року судом встановлено, що ОСОБА_3 О,Ф. був власником будинку № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.07.1969 року Тульчинською держнотконторою (а.с. 7).

З копії домової книги на будинок № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 25 липня 1998 року (а.с. 8). Підтверджується даний факт також відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС у Вінницькій області (а.с.15).

З довідки голови квартального (вуличного,будинкового) комітету від 21 березня 2016 року судом встановлено, що за адресою: вул. М. Кривоноса, 37 , м. Тульчин ОСОБА_2 не проживає з червня 2011 року (а.с. 9).

Даний факт підтверджено в судовому засіданні позивачем, а відповідачем у спростування даного факту не надано жодного доказу.

За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що відповідач ОСОБА_2 понад рік, а саме з 2011 року, не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, в який був вселений за згодою його колишнього власника ОСОБА_3, хоча залишається в ньому зареєстрованим, на сьогодні вказаний будинок є власністю позивача, яка бажає розпорядитися ним на власний розсуд, суд вважає можливим усунути перешкоди в користуванні позивачем належною їй власністю шляхом визнання відповідача особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Що стосується вимог позивача про зобовязання УДМС у Вінницькій області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: вул. М. Кривоноса, 37, м. Тульчин, Вінницька область, то в цій частині вимоги позивача, на думку суду, задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи що в добровільному порядку відповідач до вказаних органів для зняття з реєстрації не звернувся, то в даному випадку підставою для скасування (зняття) його з реєстраційного обліку буде рішення суду про визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, у випадку набрання ним законної сили. Тому вимоги про зобовязання УДМС у Вінницькій області, яке є третьою особою, зняти відповідача з реєстраційного обліку є передчасними.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що з 04.04.2016 року набули чинності норми Закону України від 10.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», відповідно до яких повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб делегуються органам місцевого самоврядування (виконавчому органу сільської, селищної або міської ради, сільському голові (у випадку, коли відповідно до Закону виконавчий орган сільської ради не утворено) органу реєстрації. А тому виконання рішення суду в частині дій щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання з 04.04.2016 року відноситься до компетенції вказаних органів.

При встановлених обставинах та досліджених доказах суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 16, 391, 405 ЦК України,ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст.ст. 10, 56-60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності щодо належного їй будинку № 37 по вул. М. Кривоноса у м. Тульчин Вінницької області, визнавши ОСОБА_2 особою, що втратила право користування даним жилим приміщенням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.А. Штифурко