Справа № 297/702/16-ц
25 квітня 2016 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: с. В. Ремети, вул. Виноградна, 12, Берегівського району Закарпатської області.
Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що вищевказаний житловий будинок належить йому в цілому на праві приватної власності. Відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача, шлюб з якою було розірвано 02.11.2015 року на підставі рішення Берегівського районного суду. Ще до розірвання шлюбу відповідач залишила будинок і більше 6 місяців в ньому не проживає. Залишення відповідача зареєстрованою в житловому будинку позивача є перешкодою у здійснені ним свого права щодо вільного користування та розпорядження належним йому на праві власності нерухомим майном. У звязку з вищевказаним позивач звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. (а. с. 20).
Відповідач ОСОБА_2, будучи в порядку ч. 5 ст. 74, 76 ЦПК України за місцем реєстрації належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило (а. с. 18-19).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, оцінивши докази позивача на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.
Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Судом достовірно встановлено, що будинок № 12 по вул. Виноградній в с. В. Ремети Берегівського району належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 8).
Як встановлено з матеріалів справи, у вищевказаному будинку значиться зареєстрованою ОСОБА_2, що стверджується листом начальника Берегівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області № 16/1374 від 05 квітня 2016 року (а. с. 15).
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Берегівського районного суду від 02 листопада 2015 року (а. с. 4).
ОСОБА_2, будучи зареєстрованою у ІНФОРМАЦІЯ_1, за вказаною адресою не проживає більше 6 місяців, будинком не користується, а позивач проживає в будинку сам, що стверджується довідкою виконавчого комітету Нижньореметівської сільської ради Берегівського району № 101 від 18 березня 2016 року (а. с. 12).
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Так, як вбачається з ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Як встановлено судом, шлюб між позивачем та відповідач розірвано та остання не проживає в будинку позивача більше 6 місяців.
Враховуючи, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 в будинку № 12 по вул. Виноградній в с. В. Ремети Берегівського району, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 порушує права останнього як власника будинку на вільне володіння, користування та розпорядження своєї власністю, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованим та такими, що підлягає задоволенню.
Виходячи зі змісту частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права користування житловим приміщенням).
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. ст. 15, 57-60, 88, 208, 224-226, 292, 294 ЦПК України,
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: с. В. Ремети, вул. Виноградна, 12 Берегівського району Закарпатської області.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя ОСОБА_3.