АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 653/1843/16-ц Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Номер провадження 22-ц/791/1955/16 Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоЦуканової І.В.,
суддів:Вейтас І.В.,
Склярської І.В.,
секретар Сікора О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області,

В С Т А Н О В И Л А:

13.06.2016 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на постанови державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі ВДВС), в якій просив визнати постанови державного виконавця про стягнення з неї виконавчого збору в сумі 3 738,92грн., в сумі 100,21грн., в сумі 50,00грн., в сумі 37,39грн. протиправними та зобов'язати службову особу ВДВС прийняти рішення про закриття вказаних виконавчих проваджень.

При цьому посилався, що підстави для стягнення виконавчого збору були відсутні, оскільки виконавчі дії здійснювалися до набрання чинності заочного рішення суду у справі №653/1052/14-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості за виконавчим листом, виданим Генічеським районним судом Херсонської області 07.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь Банку 37 389,00грн. та судових витрат в сумі 373,00грн. За заявою ОСОБА_6 про повернення виконавчого листа у зв'язку з апеляційним оскарженням вказаного заочного рішення державний виконавець не вчинив ніяких дій по зупиненню виконавчого провадження.

Крім того, сума боргу після залишення апеляційним судом Херсонської області оскарженого заочного рішення суду без змін за погодженням Банку із ОСОБА_6 була зменшена на 10 500,00грн. і борг було сплачено добровільно, що не враховано державним виконавцем.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 28.07.2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просив ухвалу суду скасувати, скаргу ОСОБА_6 задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_6 та представник ВДВС не з'явилися.

Заслухавши представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), перевіривши відповідність ухвали вимогам закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 16.06.2014 року заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області у справі №653/1052/14ц стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну заборгованість у сумі 37 389,24грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 373,89грн. В ході виконання виконавчих листів, виданих судом 07.08.2014р. на підставі вказаного рішення суду, державним виконавцем Генічеського ВДВС у жовтні 2014 року було з'ясовано, що за ОСОБА_6 зареєстровано автомобіль марки «Хюндай», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 /а.с. 20/, який постановою державного виконавця від 20.02.2015 року було оголошено в розшук та передбачено стягнення з боржника витрат, пов'язаних з розшуком /а.с. 22/.

Постановою державного виконавця від 19.05.2015 року доручено ВДВС Васильківського РУЮ Запорізької області провести опис належного ОСОБА_6 автомобіля /а.с. 23/.

20.05.20156 року вищезазначеним ВДВС складено акт опису та арешту автомобіля, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 /а.с. 25/, про що Генічеський ВДВС повідомив Банк /а.с. 28/.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 09.09.2015 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Генічеського районного суду від 16.06.2014 року у справі №653/1052-14ц залишено без задоволення /а.с.12-13/.

З посиланням на вищезазначені обставини 16.09.2015 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про відкликання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 22.12.2015 року заяву ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про відкликання з виконання виконавчого листа залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 25.11.2015 року заочне рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 16.06.2014 року залишено без змін.

11.05.2016 року представником ОСОБА_6 за довіреністю направлено заяву до начальника ВДВС, в якому він просить закрити виконавче провадження у зв'язку із добровільним виконанням рішення суду, де також вказано, що заочне рішення суду про стягнення з ОСОБА_6 на користь Банку заборгованості було переглянуто в апеляційному порядку, після чого остання вирішила добровільно сплатити заборгованість.

Сплата заборгованості підтверджується довідкою з Банку від 12.01.2016 року про те, що ОСОБА_6 станом на 12.01.2016 року не має заборгованості перед Банком /а.с.31/.

20.05.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №653/1052/14-ц через відсутність заборгованості ОСОБА_6 перед Банком.

23.05.2016 року державним виконавцем

- на підставі постанови державного виконавця №44490126 від 13.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь Генічеського ВДВС витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50,00грн. винесена постанова ВП №51208584 про відкриття виконавчого провадження /а.с.7/;

- на підставі постанови державного виконавця №44490126 від 29.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ВДВС виконавчого збору в сумі 37,39грн. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №51207940 /а.с.8/;

- на підставі постанови державного виконавця №44590779 від 13.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ВДВС витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 100,21грн. винесена постанова ВП №51208320 /а.с. 9/;

- на підставі постанови державного виконавця №44590779 від 29.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ВДВС виконавчого збору у розмірі 3 738,92грн. винесена постанова ВП №51207541 /а.с.10/.

Наданий державним виконавцем розмір виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій /а.с.36/ ОСОБА_6 не оспорила.

Згідно ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як передбачено ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншими шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Частиною 3 ст. 27 «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

В частинах 1,6 статті 28 вказаного вище закону зазначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми. У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ст.41 «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону; авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; інших надходжень, що не суперечать законодавству. Витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п.7 ч.2. ст.17 «Про виконавче провадження» до виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою, відносяться постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні скарги, суд виходив з того, що оскаржувані постанови державного виконавця є правомірними, ґрунтуються на вимогах закону, оскільки постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню.

За думкою судової колегії, такі висновки суду є законними та обґрунтованими, тому підстав для скасування ухвали суду, як постановленої з додержанням вимог закону, не вбачається.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про невідповідність оскаржуваних постанов державного виконавця вимогам закону, оскільки ОСОБА_6 не оскаржувала постанови державного виконавця, на підставі яких відкрито виконавчі провадження оскаржуваними в даній справі постановами, а саме: постанови

№44490126 від 13.05.2016 року,

№44490126 від 29.08.2014 року,

№445590779 від 13.05.2016 року,

№44590779 від 29.08.2014 року.

Безпідставними є також посилання ОСОБА_6 в особі її представника про неправомірне вчинення державним виконавцем виконавчих дій на виконання рішення суду до його перегляду апеляційним судом, оскільки згідно ч.1 ст.233 ЦПК України заочне рішення набирає сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.

Встановлення в ч.4 ст.231 ЦПК України посилання про початок перебігу строку на апеляційне оскарження рішення з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не свідчить про те, що заочне рішення втратило чинність в розумінні ч.1 ст.223 ЦПК України, за якою рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Оскільки згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, передбачені ст.26 цього Закону підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчими листами, виданими на підставі заочного рішення суду, були відсутні, то не можна вважати, що оскаржувані ОСОБА_6 постанови державного виконавця є незаконними.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що заявник не зверталася до ВДВС в порядку ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчих документів, виданих на підставі заочного рішення, до суду, який їх видав, у зв'язку з прийняттям апеляційної скарги на нього до розгляду.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Цуканова

Судді: І.В.Вейтас

І.В.Склярська