Провадження № 2/325/947/2015
Справа №325/2207/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року смт. Приазовське

Суддя Приазовського районного суду Запорізької області Пантилус О.П., розглянувши заяву представникапублічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Дніпро ОСОБА_2 про забезпечення позову, пред'явленого до ОСОБА_3, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю ЕССЕНС-ПРЕМІУМ, про стягнення нарахованих відсотків за договором поруки,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ ОСОБА_1 Дніпро звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість станом на 16 листопада 2015 року за нарахованими процентами за останні 6 місяців по кредитному договору № 291013-КЛВ від 29 жовтня 2013 року у розмірі 1 260 273 (один мільйон двісті шістдесят тисяч двісті сімдесят три) гривні 97 копійок і витрати на судовий збір у розмірі 18904,11 гривень.

21.12.2015 року провадження у зазначеній справі відкрите.

21.12.2015 року за заявою представника позивача судом постановлена ухвала про забезпечення позову, шляхом накладення арешту в межах суми позову у розмірі , 97 гривеньна частки, які належать ОСОБА_3 ІгорюГеннадійовичу в статутних капіталах товариств з обмеженою відповідальністю - аграрної фірми РОСІЯ НОВА, ФЕНИКС -Д, агрофірми РОСІЯ, аграрної фірми КАПЕЛЬКА, аграрної фірми ЮГ, аграрної фірми ГАЗЕКО, аграрної фірми АПТЕКА № 134, СІНАЙ ЛТД та командитного товариства АЗОВ, частка у грошовому еквіваленті яких становить всього 662 952,50 гривень.

19.01.2016 року до суду надійшла заява представника ПАТ ОСОБА_1 Дніпро про забезпечення даного позову, шляхом накладення арешту в межах суми позовних вимог у розмірі 1260273,97 гривень на грошові кошти на рахунках в фінансових установах України, які будуть встановлені державним виконавцем в ході виконання судового рішення, які належать ОСОБА_3, (87601, Донецька область, м.Новоазовськ, вул. Річна, 10-б, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1).

Необхідність забезпечення позову мотивована тим, що відповідач, як поручитель, ніяким чином не відповів на вимоги про повернення заявленої заборгованості по кредитному договору, тому є побоювання того, що грошові кошти, які належать відповідачу ОСОБА_3, можуть зникнути, зменшитися за кількістю на момент винесення рішення, та у разі задоволення позовних вимог неприйняття забезпечувальних заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову розглядається в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

За змістом ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно із частинами 2, 3 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 4 статті 152 встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю.

Відповідно до п.4 постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд при розгляді заяви повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Про вжиття заходів забезпечення позову суд, відповідно до ч.5ст.153 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання.

Згідно ч.3ст.210 ЦПК України якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до вимог ст.18 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Аналізуючи законодавство, що регулює дані правовідносини, слід зробити висновок, що суд для забезпечення виконання можливого рішення за заявою, поданою відповідно до вимог ст.151 ЦПК, може вжити передбачені законом заходи забезпечення позову, постановивши ухвалу, яка повинна відповідати вимогам ч.5ст.153 ЦПК, Закону України Про виконавче провадження, та при вжиті таких заходів суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відсутність в заяві про забезпечення позову, всупереч вимог ст.151 ЦПК України та згаданого вище Закону, відомостей потрібних для забезпечення позову, а саме, про наявність грошових коштів (їх призначення з урахуванням заборони, встановленої ч.4ст.152 ЦПК щодо накладення арешту на певні види отриманих доходів), про банки чи банківські установи і рахунки в них, де знаходяться кошти відповідача, не дають можливості суду постановити ухвалу із зазначенням порядку її виконання, відповідно до вимог ч.5ст.153 ЦПК.

Клопотань про витребування будь-яких доказів з цього приводу позивач не заявляє.

Із наведених норм ЦПК та статті ст.11 ЦПК слідує, що суд вирішує питання про забезпечення позову тільки за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

У разі усунення зазначених недоліків заявник не позбавлений права подати повторно заяву про забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, тому її слід повернути особі, що її подала - представнику позивача.

Керуючись ч.8 ст.153, ст.ст. 208-210, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Повернути представнику публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Дніпро ОСОБА_2 заяву про забезпечення позову, пред'явленого ПАТ ОСОБА_1 Дніпродо ОСОБА_3, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю ЕССЕНС-ПРЕМІУМ, про стягнення нарахованих відсотків за договором поруки.

Роз'яснити представнику позивача, що відповідно до статті 7 Закону України Про судовий збір вона має право звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.П. Пантилус