Категорія 19 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Вавшка В.С., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2016 року у справі за позовом самозайнятої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

У травні 2016 року самозайнята особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 29 квітня 2013 року вона надала нотаріальні послуги ФОП ОСОБА_2, а саме: посвідчила договір іпотеки і копії документів, засвідчила справжність підпису, провела реєстрацію припинення іпотеки та заборони відчуження.

За попередньою домовленістю з відповідачем ОСОБА_2 за проведені нотаріальні дії йому було нараховано плату в сумі 6 692,78 грн., з яких відповідач сплатив лише 2 700,00 грн.

Ураховуючи те, що ФОП ОСОБА_2 в подальшому відмовився погасити заборгованість по оплаті нотаріальних дій і не визнає її, позивач просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за вчинені нотаріальні дії у загальній сумі 6 889,91 грн., з яких: основний борг 3 992,78 грн., 3% річних в сумі 267,95 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 629,18 грн.

Крім того, посилаючись на те, що вказана протиправна поведінка відповідача нанесла їй моральну шкоду, позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 913,50 грн. і суму сплачено судового збору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основний борг в сумі 3 992,78 грн., 3% річних - 267,95грн., інфляційні втрати - 2 629,18 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 913, 50 грн., а також 343,60 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалене у справі судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Говор Д.І. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що сторони уклали між собою усний договір про оплату нотаріальних дій. Оскільки позивач вчинила нотаріальні дії і свою частину усного договору по наданню нотаріальних послуг виконала повністю, то відповідач зобов'язаний оплатити одержані нотаріальні послуги в розмірі визначеному сторонами і закріпленому в акті виконаних робіт.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що до зазначених правовідносин застосовуються положення ст. 625 ЦК України, а тому нарахував на суму простроченого грошового зобов'язання 3% річних та індекс інфляції.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що зазначеними діями відповідача їй нанесена моральна шкода.

Вирішуючи питання про відшкодування понесених сторонами судових витрат, суд відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, що складаються із судового збору в сумі 243,60 грн. та витрат по оплаті правової допомоги в сумі 913,50 грн.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Статтею ст. 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Установлено, що 29 квітня 2013 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 посвідчено договір іпотеки між ПАТ АБ «Укргазбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавцем), предметом якого є офіс - магазин промислової групи товарів, розташований в АДРЕСА_1.

Цього ж дня позивачем були вчинені такі нотаріальні дії: реєстрація права власності на належне ОСОБА_2 офісне приміщення, перенесення записів із старих реєстрів обтяження забороною АППБ «Аваль» на офісне приміщення і їх припинення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; посвідчення справжності підпису дружини ОСОБА_2 на заяві про згоду на передачу в іпотеку спільного майна; засвідчення копій документів для реєстраційної справи, які передаються нотаріусом у міську реєстраційну службу; внесення записів про обтяження іпотекою на офісне приміщення згідно нового договору іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; внесення записів про обтяження забороною на офісне приміщення, згідно нового договору іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За вчинення нотаріальних дій відповідач сплатив позивачу кошти в сумі 2 700,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 61 від 31 травня 2013 року, № 65 від 06 червня 2013 року, № 68 від 12 червня 2013 року, № 75 від 14 липня 2013 року (а.с. 29-32).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що з відповідачем було погоджено те, що плата за вчинені нотаріальні дії складає 6 692,78 грн.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із частиною 1 статті 31 Закону «Про нотаріат» приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою.

Аналогічна норма міститься і в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Частина 3 ст. 31 Закону «Про нотаріат» визначає, що оплата додаткових послуг правового характеру, що надаються приватними нотаріусами і не належать до вчинюваної нотаріальної дії, провадиться за домовленістю сторін.

Таким чином, розмір плати приватному нотаріусу, на відміну від ставок державного мита, що стягується державними нотаріусами, не є чітко визначеною і встановлюється за спільною домовленістю нотаріуса та особи, яка до нього звернулася.

У ході розгляду справи позивач стверджувала, що між нею та відповідачем в усній формі було укладено договір про вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до умов цього договору, вартість вчинених нотаріальних дій становить 6 692,78 грн., а датою оплати є 29 квітня 2013 року. Відповідач в апеляційній скарзі заперечував факт узгодження такої суми, натомість зазначив, що сторонами було узгоджено розмір оплати нотаріальних дій в сумі 2 700 грн., яка ним і була сплачена.

За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Акт виконаних робіт (наданих послуг) є тим єдиним документом, що може засвідчити факт виконання робіт або надання послуг, при чому відповідно до принципу превалювання змісту над формою важливим є сам факт адекватного відображення господарської операції в обліку, а не конкретна його назва.

У той же час, акт виконаних робіт не є зобов'язанням, оскільки підставою для виникнення взаємних прав і обов'язків і, відповідно, зобов'язань, згідно зі статтею 11 ЦК України, є саме договір.

Крім того, закон передбачає обов'язок замовника оплатити вчинення нотаріусом нотаріальних дій до моменту їх вчинення, а не за фактом їх вчинення чи за фактом передачі послуг на підставі акта.

Державна податкова служби України у листі від 06 лютого 2012 року №2282/6/15-1415 зазначає, що оскільки первинним у взаємовідносинах сторін є договір, тому якщо у договорах міститься посилання на складання рахунку-фактури (акту передачі наданих послуг), то в такому випадку вони є обов'язковими для виконання обома сторонами договору.

Державна фіскальна служба України у листі від 28 вересня 2015 року №9062/Б/99-99-17-02-02-14 роз'яснила, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції), а носить лише інформаційний характер.

Рахунок № 39-н від 29 квітня 2013 року, на який посилається позивач свідчить про пропозицію укласти договір, однак не може свідчити про узгодження сторонами вартості вчинених нотаріальних дій, оскільки підтвердження навіть часткової його оплати відсутні, так само як і немає підтвердження його отримання відповідачем.

Зміст договору, у разі коли він укладений в усній формі відображає подальше волевиявлення сторін: визнання договору, його виконання та прийняття виконання тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за вчинені нотаріальні дії, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. 206 ЦК України усна форма угоди допускається за умови її виконання під час укладення, тобто характерною ознакою усної угоди є співпадіння в часі двох стадій її розвитку - виникнення і припинення - шляхом виконання дій, що складають зміст угоди.

Надані документи судом першої інстанції були помилково визнані судом першої інстанції такими, що підтверджують факт узгодження сторонами загальної вартості вчинюваних нотаріальних дій в сумі 6 692,78 грн. до моменту їх вчинення, в зв'язку з чим у відповідача виник обов'язок щодо повної оплати вчинених нотаріальних дій в розмірі, визначеному сторонами і закріпленими в акті виконаних робіт.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 глави 2 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Отже, нотаріальна дія вчиняється за наявності таких обов'язкових умов: оплата нотаріальної дії, сплата податку чи іншого платежу (у передбачених законом випадках), подача всіх необхідних документів.

З огляду на це, оплата нотаріальної дії є обов'язковою умовою її вчинення і має бути здійсненна до вчинення відповідної нотаріальної дії.

У протилежному випадку, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», якщо особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії.

Підписанням акта виконаних робіт від 29 квітня 2013 року сторони підтвердили, що нотаріальні дії були вчинні, а сторони не мають одна до одної претензій.

Обов'язком нотаріуса, визначеним законодавством, є ведення нотаріального діловодства.

Порядок документування нотаріальної діяльності встановлено Правилами ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5 (далі - Правила).

Відповідно до п. 7.1. вказаних Правил про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій (далі - Реєстр).

Згідно з п. 7.43 Правил у графі 6 Реєстру зазначається сума отриманої плати. Ця графа заповнюється нотаріусом після надання особою, для якої вчиняється ця нотаріальна дія, квитанції про сплату державного мита або після внесення оплати за вчинення нотаріальної дії і до проставлення цією особою підпису у графі 7.

У разі, якщо оплата вчинюваної нотаріальної дії здійснювалась у безготівковому порядку у Реєстрі вказуються дата і номер банківського документа і назва банківської установи, якою проведено банківську операцію.

Так, у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (справа №02-33, том № 2, період 06 квітня - 24 червня 2013 року, (реєстр № 1302 - 2606) зазначено, що за вчиненя нотаріальних дій сплачено 6 626,51 грн., про що поставлено підписи ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_6, а також міститься відмітка сплачено із зазначенням рахунку (а.с. 73-75).

Згідно із підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України діяльність приватних нотаріусів відноситься до незалежної професійної діяльності. На них не поширюється дія Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Таким чином, законодавством не встановлено вимог щодо надання нотаріусом розрахункового документа при наданні послуги та його форми.

Державна податкова служба України зазначила, що на підтвердження факту надання послуги нотаріус на вимогу клієнта може видати документ, складений у довільній формі.

Відповідно до п. 1.19 Глави 2 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що регулює порядок посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна, нотаріус зобов'язаний видати сторонам правочину письмову довідку про розмір плати за вчинення відповідної нотаріальної дії. Така довідка має бути підписана нотаріусом та скріплена його печаткою.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів.

Частина 1 статті 58 ЦПК України передбачає, що належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження досягнення сторонами усної домовленості щодо вартості нотаріальних дій в розмірі 6 692,78 грн. до моменту їх вчинення та обов'язку відповідача сплатити зазначену суму.

Оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем його зобов'язання щодо оплати нотаріальних послуг, немає і підстав для застосування ст. 625 ЦК України.

Окрім цього, за зверненням ОСОБА_2, Головним територіальним управлінням юстиції у Вінницькій області нотаріусу ОСОБА_1 вказано на порушення нею статті 42 Закону України "Про нотаріат" щодо вчинення нотаріальних дій після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

За таких обставин, рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому відповідно до статті 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України з позивача на користь ФОП ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 377,96 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2016 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову самозайнятої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 377,96 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.С. Вавшко

/підпис/ В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом: