УХВАЛА

Справа № 564/663/16-ц

26 квітня 2016 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Олійник П. В.

розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "РАНТЬЕ" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Костопільського районного суду від 08.04.2016 року позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: на виконання даної ухвали позивачу слід надати відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

22.04.2016 року від представника позивача надійшла заява, в якій з покликанням на п. 26 Постанови Пленому Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» останній вказує, що платіжне доручення подане позивачем, відповідає вимогам чинного законодавства.

Однак, відомості про те, що кошти згідно платіжного доручення № 272 від 25.03.2016 року в розмірі 1 378 грн. зарахувано до спеціального фонду Державного бюджету України відсутні.

Разом з тим, в ухвалі суду було чітко зазначено, що на виконання вимог ухвали суду позивачу слід надати відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, як того вимагають приписи ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами, внесеними постановою від 25.09.2015 року № 10), законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно - правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постнововю Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд за відсутності клопотання сторони не вправі здійснювати будь-які запити. Клопотання про витребування таких даних від Державної казначейської служби України із зазначенням причин неможливості отримання цих відомостей за своїм зверненням позивач не подавав.

Оскільки на виконання вимог ухвали суду не надано відомостей, що кошти в сумі 1 378 грн. зарахувані до спеціального фонду Державного бюджету України, слід вважати, що позивач недоліки позовної заяви, про які зазначено в ухвалі суду не усунув.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивач не виконав вимоги, викладені в ухвалі суду, позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "РАНТЬЕ" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення та протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує.

СуддяОСОБА_2