Справа № 306/491/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Куцина М.М.,

суддів Фазикош Г.В., Бондаренка Ю.О.,

при секретарі Шукаль О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області Сендака І. в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області, Свалявської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Свалявського районного суду від 25 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3, про визнання права власності на автомобіль.

Позов мотивовано тим, що 30.12.2014 року позивач ОСОБА_1 придбав у відповідача ОСОБА_2 автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER VOGUE, 2014 року випуску, номер шасі (кузов, рама) SALGA2KF0EA181412, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 31.07.2014 року, однак, через брак часу, укладення договору купівлі-продажу вони відклали на деякий час. На даний час звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір купівлі-продажу, в чому йому було відмовлено, так як остання не має часу, оскільки постійно знаходиться за межами області. Окрім того, позивачу стало відомо, що даний автомобіль рахується за попереднім власником ОСОБА_3, яка продала даний автомобіль ОСОБА_2, у звязку з чим позивач не має можливості оформити своє право на даний транспортний засіб, хоча до цього часу добросовісно на законних підставах користується ним.

Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд першої інстанції визнати за ним право власності на транспортний засіб марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER VOGUE, 2014 року випуску, номер шасі (кузов, рама) SALGA2KF0EA181412, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 31.07.2014 року.

Рішенням Свалявського районного суду від 25 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано право власності за ОСОБА_1 на транспортний засіб марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER VOGUE, 2014 року випуску, номер шасі (кузов, рама) SALGA2KF0EA181412, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 31.07.2014 року, Центр ДАІ 1254 та повернуто вказаний транспортний засіб ОСОБА_1.

Не погодившись з рішенням Свалявського районного суду від 25 березня 2016 року прокуратура Закарпатської області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області, Свалявської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, оскаржила його в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, необєктивним, необґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та неповним зясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що автомобіль, який ОСОБА_1 придбав від ОСОБА_2, а вона у свою чергу від ОСОБА_3, ніколи не належав останній на праві приватної власності, так як власником спірного автомобіля є німецька компанія Ter Hell@Co GmbH, а тому ОСОБА_3 не могла розпоряджатися ним, оскільки є власником іншого автомобіля. Визнавши право власності на спірний автомобіль, суд першої інстанції не взяв до уваги норми цивільного законодавства, якими врегульовано набуття права власності на рухоме майно, а також правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 16.12.2015 року у справі №6-688цс15. Спірний автомобіль у 2014 році не був знятий з обліку в органах ДАІ, заява про зняття з обліку такого не подавалася, і його огляд органами ДАІ не здійснювався. На думку апелянта, розписка не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Крім того, спірний автомобіль є предметом злочину, по якому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні. Також, ОСОБА_1, визнавши за собою право власності на спірний автомобіль на підставі судового рішення, без укладення правочину у письмовій формі та оминувши реєстрацію такого, у встановленому законом порядку, ухилився від сплати до бюджету обовязкових платежів, які передбачені чинним законодавством.

ОСОБА_4Андрейчик в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити таку з мотивів, викладених в ній.

Інші сторони в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності незявившихся сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2, а остання придбала у ОСОБА_3 спірний транспортний засіб, що підтверджується розписками про отримання коштів за автомобіль, і це є достатньою підставою для визнання права власності на дане рухоме майно з моменту його передачі покупцеві.

З таким висновком суду не можна погодитись, виходячи з наступного.

Підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством.

Відповідно до п. п. 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обовязковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Відповідно до п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобовязані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Таких вимог закону сторонами при домовленостях про купівлю-продаж спірного автомобіля не було дотримано.

Як матеріалами справи так і судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 109086, виданого Центром ДАІ 1254, власником автомобіля марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER VOGUE, 2014 року випуску, номер шасі (кузов, рама) SALGA2KF0EA181412, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 31.07.2014 року є ОСОБА_3.

Згідно розписки від 25 жовтня 2014 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 20 000 дол. США за продаж спірного автомобіля (а.с. 7).

Згідно розписки від 30 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 110 000 грн. в якості оплати за придбаний спірний транспортний засіб (а.с. 8).

Звертаючись із позовом про визнання права власності на спірний автомобіль, позивач стверджував, що сторонами по справі були виконані фактично всі дії, які свідчать про укладення договору купівлі-продажу, оскільки вони дійшли усної згоди по всім істотним умовам правочину, однак письмово його не уклали через брак часу.

Тобто, встановлено та не заперечується сторонами те, що договір купівлі-продажу належним чином оформлено не було, не оформлено на сьогоднішній день та належним чином не зареєстровано в органах МРЕВ, що є порушенням чинного законодавства, а саме не дотримано вимоги п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України та положення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які передбачають письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. Розписки про отримання коштів не є договором купівлі-продажу, а відтак правові підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на автомобіляь марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER VOGUE, 2014 року випуску, номер шасі (кузов, рама) SALGA2KF0EA181412, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 31.07.2014 року відсутні.

Крім того, як випливає з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції спірний автомобіль розшукується правоохоронними органами Німеччини як викрадений і належить німецькій компанії Ter Hell@Co GmbH.

Також, спірний автомобіль є предметом злочину й речовим доказом у кримінальному провадження по факту знищення, підробки або заміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, досудове слідство по якому здійснюється територіальним підрозділом ГУ НП у Львівській області (а.а. 34-38).

Всі ці факти залишилися поза увагою суду першої інстанції

Отже, проаналізувавши в сукупності встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, підтверджені дослідженими доказами, що були надані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень, судова колегія приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER VOGUE, 2014 року випуску, номер шасі (кузов, рама) SALGA2KF0EA181412, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 31.07.2014 року, є безпідставними, не доведеними належними і допустимими доказами та не грунтуються на нормах закону, а тому оскаржуване рішення на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Розмір судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України становить 1210,00 грн. судового збору, які належить стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь прокуратури Закарпатської області.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області Сендака І. в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області, Свалявської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 25 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3, про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Закарпатської області 1210, 00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: