УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо-центр» про повернення коштів, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив зобов'язати ТОВ «Кредо-центр» повернути сплачені ним кошти на загальну суму 36 810 грн.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 29 травня 2012 року між ТОВ «Кредо-центр» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг, предметом якого було надання відповідачем, який діє від свого імені і за рахунок клієнта, системи послуги спрямованих на придбання клієнтом товару, зазначеного в додатку № 1 до цього договору - об'єкта нерухомого майна орієнтовною вартістю 270 000 грн.

На виконання умов договору позивачем було сплачено на рахунок ТОВ «Кредо-центр» наступні суми: реєстраційний платіж в сумі 13 500 грн., чисті платежі в період з липня 2012 року по липень 2013 року на загальну суму 15 750 грн. та адміністративні витрати на загальну суму 7 560 грн.

Починаючи з вересня 2013 року позивач захворів та став неплатоспроможним, оскільки йому потрібні були кошти на лікування.

У зв'язку з простроченням сплати ОСОБА_2 платежів 31 жовтня 2013 року ТОВ «Кредо-центр» направило останньому лист-повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку.

10 квітня 2014 року він звернувся із вимогою до ТОВ «Кредо-центр» з прохання повернути сплачені кошти, проте, його вимога була залишена без задоволення.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Кредо-центр» на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 15 750 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року змінено в частині визначення розміру суми коштів та судового збору, що підлягають стягненню з ТОВ «Кредо-центр» на користь ОСОБА_2

Стягнуто з ТОВ «Кредо-центр» на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 12 375 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що у випадку розірвання договору ТОВ «Кредо-центр» здійснює повернення чистих платежів, сплачених клієнтом та не відшкодовує сплачені ним реєстраційний платіж, комісійний платіж та адміністративні витрати ні за яких умов.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру суми коштів, що підлягають стягненню з ТОВ «Кредо-Центр», а в решті залишаючи рішення без змін, апеляційний суд правильно виходив з того, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що умовами договору передбачено, що у випадку розірвання договору компанія здійснює повернення чистих платежів, сплачених клієнтом за такою процедурою: із загальної суми сплачених чистих внесків утримується штраф у вигляді трьох чистих платежів.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовомОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо-центр» про повернення коштів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова