Ухвала

іменем україни

14 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ», товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Індустріально-інвестиційна Компанія», приватного акціонерного товариства «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якименко Валентини Онисимівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал», про визнання недійсним окремих частин договору, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 липня 2005 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна компанія» укладено договір пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання передати по завершенню об'єкта будівництва у власність позивача об'єкт інвестування - трикімнатну квартиру № 384, що розташована в секції (під'їзді) № 6 на 9 поверсі, загальною площею 83,20 кв. м, по АДРЕСА_1.

Вартість об'єкта інвестування складала 249 600 грн. 28 липня 2005 року інвестором здійснено повну оплату вказаної суми та отримано довідку про стовідсоткове інвестування загальної площі об'єкту інвестування.

05 листопада 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким первісний інвестор відступає, а новий - приймає на себе права та обов'язки, що належать первісному інвестору за договором від 25 липня 2005 року і стає інвестором за цим договором, укладеним між первісним інвестором та ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна Компанія».

13 вересня 2007 року ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна Компанія» уклало з ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» нотаріально посвідчений іпотечний договір, предметом якого є майнові права на 54 квартири в житловому будинку, в тому й числі й на квартиру № 384, який будується за адресою: АДРЕСА_1

27 липня 2009 року між ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна Компанія» та ПрАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан» укладено договір про зміну сторони в зобов'язанні. Відповідно до цього договору всі права та обов'язки ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна Компанія» перед інвестором переходять до ПрАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан».

На підставі договору від 21 серпня 2009 року ПАТ «АКБ «Київ» передав ТОВ «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» права вимоги за договором іпотеки від 13вересня 2007 року.

Оскільки інформація про передачу квартир в іпотеку інвесторам не надавалась, їх згода не отримувалась, укладення вказаного договору порушує права позивача та позбавляє можливості володіти, користуватися, розпоряджатися об'єктом інвестування, то позивач просила визнати недійсним вказаний договір іпотеки та зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. змінити запис в Державному реєстрі іпотек про обтяження майна іпотекою, виключивши інформацію про обтяження іпотекою майнових прав на квартиру № 384 та змінити запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону на нерухоме майно, виключивши інформацію про заборону відчужувати майнові права на вказану квартиру.

Рішенням Обухівського районного суду Київської областівід 22 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 13 вересня 2007 року між ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна Компанія» та ПАТ «АКБ «Київ», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. зареєстрований в реєстрі за № 686п, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 384, що розташована в секції (під'їзді) № 6 на 9 поверсі, кількість кімнат - 3 (три), загальною площею 83,20 кв. м, в будинку за адресою: АДРЕСА_1

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі генеральний директор ТОВ «Фінансова компанія «Київщина-Капітал», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і закрити провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Судами встановлено, що 25 липня 2005 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна компанія» укладено договір пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання передати по завершенню об'єкта будівництва у власність позивача об'єкт інвестування - трикімнатну квартиру № 384, що розташована в секції (під'їзді) № 6 на 9 поверсі, загальною площею 83,20 кв. м, по АДРЕСА_1.

Вартість об'єкта інвестування складала 249 600 грн. 28 липня 2005 року інвестором здійснено повну оплату вказаної суми та отримано довідку про стовідсоткове інвестування загальної площі об'єкту інвестування.

05 листопада 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким первісний інвестор відступає, а новий - приймає на себе права та обов'язки, що належать первісному інвестору за договором від 25 липня 2005 року і стає інвестором за цим договором, укладеним між первісним інвестором та ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна Компанія».

13 вересня 2007 року ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна Компанія» уклало з ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» нотаріально посвідчений іпотечний договір, предметом якого є майнові права на 54 квартири в житловому будинку, в тому й числі й на квартиру № 384, який будується за адресою: АДРЕСА_1

27 липня 2009 року між ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна Компанія» та ПрАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан» укладено договір про зміну сторони в зобов'язанні. Відповідно до цього договору всі права та обов'язки ТОВ «Перша Українська Індустріально-Інвестиційна Компанія» перед інвестором переходять до ПрАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан».

На підставі договору від 21 серпня 2009 року ПАТ «АКБ «Київ» передав ТОВ «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» права вимоги за договором іпотеки від 13вересня 2007 року.

Колегія суддів вважає, що суди на підставі встановлених обставин справи дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

За змістом ст. ст. 1, 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

На час укладення вищевказаних оспорюваних договорів про внесення змін до іпотечного договору у частині передачі в іпотеку майнових прав на зазначену квартиру ст. 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки.

Майнове право, яке є предметом застави (іпотеки), - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону України «Про іпотеку».

Стаття 6 вказаного Закону зобов'язує іпотекодавця до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані в установленому законом порядку.

Таким чином, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди обґрунтованого виходили із того, що позивач виконала свої зобов'язання за договором про відступлення права вимоги, повністю сплативши вартість об'єкта будівництва (стовідсоткову передоплату), тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт, при цьому майнові права на цей об'єкт без згоди позивача були передані в іпотеку, чим були порушені її права як власника майнових прав.

Отже колегія суддів вважає, що суди, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Твердження скаржника, що відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України провадження у справі необхідно закрити не заслуговують на увагу, оскільки положення вказаної норми стосуються розгляду майнового спору, а у даній справі заявлено немайнові вимоги про визнання правочину недійним.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур В.А. Нагорняк