У Х В А Л А

19 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання дій такими, що порушують права споживача та визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а :

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 23 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 20 липня 2015 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі − ЦПК України).

У липні 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме пункту 4 частини першої статті 4, частини першої статті 6, частини першої статті 15, частини другої статті 15, частин четвертої, шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі − ЗУ «Про захист прав споживачів»), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня, 8 червня, 15 червня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив з того, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу свого позову, зокрема, щодо невиконання банком обов'язку з приймання платежів, і не надання інформації про причини цього, а також порушення відповідачем вимог пункту 4 частини першої статті 4, частини першої статті 15, пункту 2 частини першої статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», не знайшли підтвердження в судовому засіданні; вимога щодо визнання недійсним кредитного договору не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених як ЦК України так і зазначеним законом.

Наданою для порівняння ухвалою від 25 травня 2016 року суд касаційної інстанції залишив без змін судові рішення, якими визнано недійсним кредитний договір з підстав того, що він не відповідає чинним на час його укладення вимогам законодавства. При цьому суди врахували висновок експертизи про невідповідність процентної ставки та дійшли висновку, що договір містить несправедливі умови, наслідком яких є істотний дисбаланс прав та обов'язків споживача, а також не відповідає положенням статей 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Зазначене судове рішення, надане заявницею для порівняння та судове рішення, про перегляд якого подано заяву, постановлені у справах з різними фактичними обставинами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права у подібних правовідносинах.

Крім того, надані для порівняння ухвала від 8 червня 2016 року постановлена у справі щодо розірвання договору про залучення інвестицій в будівництво житла, тлумачення умов договору, визнання права і припинення обов'язку, ухвала від 15 червня 2016 року − у справі про повернення коштів сплачених за договором про надання спортивних послуг.

Таким чином, у справах, судові рішення в яких надано заявницею для порівняння та у справі, рішення в якій просить переглянути заявниця, наявні різні предмети позову, зміст позовних вимог та матеріально-правове регулювання спірних правовідносин, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання дій такими, що порушують права споживача та визнання договору недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г.Ярема