УхвалА

іменем україни

7 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Черкаська міська рада, про відновлення межі та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що їй належить 24/50 частин будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1, за яким у постійне користування закріплена земельна ділянка площею 578 кв. м. Бажаючи реалізувати своє право на отримання частини земельної ділянки у власність, вона звернулася до Черкаської міської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Рішенням Черкаської міської ради від 9 грудня 2014 року їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0266 га за вищевказаною адресою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На її ідеальну частку припадає 277 кв. м. При розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки спеціалісти Черкаського міського земельно-кадастрового центру провели геодезичні обміри, у результаті яких було виявлено, що фактичний розмір земельної ділянки складає лише 253 кв. м, що на 24 кв. м менше, ніж припадає на її ідеальну частку, і на 13 кв. м менше, ніж зазначено в рішенні Черкаської міської ради при наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. При цьому площа суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_5, становить 0,0492 га, що на 16 кв. м більше, ніж йому надано у власність згідно державного акту від 19 вересня 2007 року (476 кв. м). Отже, у результаті самозахвату з боку ОСОБА_5, належна їй земельна ділянка зменшилась на 16 кв. м, оскільки відповідач переставив межу у бік її земельної ділянки та здійснює перешкоди у користуванні нею.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_4 просила суд зобов'язати ОСОБА_5 відновити за власний рахунок межу між вказаними земельними ділянками в попередній стан, шляхом переміщення паркану на межу, визначену у державному акті від 19 вересня 2007 року та звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку площею 16 кв. м по АДРЕСА_1, а також не чинити їй перешкоди у користуванні нею.

Крім того, просила суд надати дозвіл Черкаській міській раді прийняти рішення щодо передачі безоплатно їй у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,0266 га по АДРЕСА_1 без погодження меж з ОСОБА_5

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 відновити за власний рахунок межу між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в попередній стан шляхом переміщення паркану на межу, визначену в державному акті від 19 вересня 2007 року. Зобов'язано ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 17 кв. м по АДРЕСА_1 та не чинити ОСОБА_4 перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують

Частково задовольняючи позов, суди, вірно застосувавши положення ст. ст. 40, 121, 152 ЗК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що відповідачем здійснено самозахват земельної ділянки, що належить позивачці, змінивши при цьому межі суміжних земельних ділянок, визначені відповідними актами від 26 листопада 2005 року та від 26 липня 2006 року, що підтверджено як наявними у справі правовстановлюючими документами на житловий будинок і на земельні ділянки сторін у справі, так і проведеними геодезичними обмірами та складанням схем з метою розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 Доводи позивача підтверджені також проведеною на підставі ухвали суду судовою земельно-технічною експертизою від 19 січня 2016 року, якій судами надана правова оцінка згідно вимог ст. 212 ЦПК України. Крім того, згідно вимог ст. 189 ЦПК України за клопотанням ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції було допитано експерта, який підтримав висновки експертизи та надав відповідні роз'яснення.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають і в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.А. Черненко