РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Нємиш Н.В.

за участю секретаря Андрієвої Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно кредитного договору №50005017 від 22.06.2012 року ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 70317,07 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 8694,00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № XW8ZZZ61ZСG067739, об'єм двигуна 1 598 куб. см, 2012 року виробництва.

Відповідно до п. 1.6 договору між позивачем та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу № 50005017 від 27.06.2012 року, за яким для забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу майно, а саме: автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № XW8ZZZ61ZСG067739, об'єм двигуна 1 598 куб. см, 2012 року виробництва, реєстраційний номер АН 9309НХ заставною вартістю 117 195,12 грн.

З квітня 2014 року відповідач почав систематично порушувати свої зобовязання за договором щодо сплати щомісячних платежів, взагалі припинивши виконувати свої зобовязання за договором.

В порушення вимог ст. ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим відповідно до вимог ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України позивач просить достроково повернути кредит на загальну суму 219 517,95 гривень з яких:

- основна сума заборгованості за Кредитним договором № 50005017 від 22.06.2012 року у розмірі 153864,94 грн.,

- збитки у розмірі 48877,58 грн.,

- інфляційні витрати у розмірі 16775,43 грн.

Позивач просить стягнути в відповідача вищевказану суму боргу, а також витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3292,77 грн.

Позивач про час і місце судового розгляду оповіщений належним чином, його представник в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, не повідомив про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, у зв'язку з чим по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів відповідно дост.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені такі обставини та відповідно до них про відносини.

Згідно кредитного договору №50005017 від 22.06.2012 року ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 70317,07 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 8694,00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № XW8ZZZ61ZСG067739, об'єм двигуна 1 598 куб. см, 2012 року виробництва.

Відповідно до п. 1.6 договору між позивачем та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу № 50005017 від 27.06.2012 року, за яким для забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу майно, а саме: автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № XW8ZZZ61ZСG067739, об'єм двигуна 1 598 куб. см, 2012 року виробництва, реєстраційний номер АН 9309НХ заставною вартістю 117 195,12 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник, згідно з п.1.2. Загальних умов, зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу ОСОБА_2 у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору

Положеннями п. 1.4.2. Загальних умов сторони погодили, що повернення ОСОБА_2 здійснюється Відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за договором в сумі 219 517,95 гривень з яких:

- основна сума заборгованості за Кредитним договором № 50005017 від 22.06.2012 року у розмірі 153864,94 грн.,

- збитки у розмірі 48877,58 грн.,

- інфляційні витрати у розмірі 16775,43 грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

Сума інфляційних втрат в звязку з прострочення відповідача виконання зобовязання складає 16775,43 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦКУ, витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Крім того, відповідно до п. 5.5. договору відповідач зобов'язався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань за договором, протягом усього терміну його дії.

Згідно з п. 5.6. договору, в тому випадку, якщо відповідач не сплатить суми страхових, платежів на користь страхової компанії у строки обумовлені договором страхування, вказаними в п. 5.5. договору, відповідач надав згоду і доручив позивачеві здійснити від його імені і за рахунок відповідача сплату страхових платежів на користь страхової компанії. Позичальник компенсує витрати, понесенні, у зв'язку із виконанням даного доручення в порядку, передбаченому пунктом 1.7.3. кредитного договору.

Оскільки, починаючи з липня 2014 року, відповідачем було порушено зобов'язання, визначені у п. 5.5. договору щодо сплати страхових платежів, станом на момент подання позовної заяви, на виконання п. 5.6. договору позивачем було сплачено наступні страхові платежі, які не компенсовані відповідачем. Таким чином витрати позивача на страхування предмету застави становлять з урахуванням податку на додану вартість 40477,58 грн., що, на думку суду, підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується позовних вимог про стягнення збитків у сумі 8400 гривень, то суд приходить до наступного:

Позивач посилаючись на ст.22 ЦК України, зазначає, що відповідачами завдано збитків позивачу у вигляді оплачених позивачем послуг ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» по супроводженню процесу стягнення заборгованості, представництва інтересів позивача в суді у сумі 7000грн. без ПДВ та 8400грн. з ПДВ.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Витрати по оплаті послуг ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» в розмірі 8400 гривень не відносяться до збитків у розумінні ст.22 ЦК України, як помилково зазначає позивач, а є витратами на правову допомогу і відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України відносяться до судових витрат, тому в задоволенні позовних вимого про їх стягнення слід відмовити.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з: судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 47, 48 Постанови Вищого спеціалізованого суду від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки на підтвердження понесення витрат позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» витрат на правову допомогу надано суду договір про надання юридичних послуг №24/2010 від 15.10.2010 року, Додаткові угоди №8 від 09.01.2013 року до вказаного договору, Додаткову угоду №224 від 10.08.2015 року до вказаного договору, згідно яких виконавець - ТОВ «Юридична фірма Вернер» надав замовнику ТОВ «Порше Мобіліті» юридично-консультаційні послуги по справі, вартість послуг складає 5000 грн., загальна вартість послуг з ПДВ складає 6000 грн., але водночас позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» не надано суду доказів сплати цих витрат, а саме не надано платіжного доручення про перерахування коштів ТОВ «Юридична фірма Вернер», та не надано доказів перерахування на вказану суму податку на додану вартість, у звязку з чим ці витрати не можуть бути стягнені з відповідача, тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які в свою чергу підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3166,77 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,553-559,611,625,979-997,1048,1054,1056-1 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 8, 10, 11, 60, 208-209, 212-215, 218, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» основну суму заборгованості за Кредитним договором № 50005017 від 22.06.2012 року у розмірі 153 864 грн. 94 коп., збитки у розмірі 40 477,58 грн., інфляційні витрати у розмірі 16 775,43 грн., всього 211 117 (двісті одинадцять тисяч сто сімнадцять) грн.. 95 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3166 (три тисячі сто шістдесят шість) грн. 77 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом десяти днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: