Справа № 161/2229/16-ц
Провадження № 4-с/161/32/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючого судді - Кирилюк В.Ф.

при секретарі - Турук І.Р.

з участю скаржника - ОСОБА_1

представника скаржника - ОСОБА_2

заінтересованої особи - ОСОБА_3

представника заінтересованої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_5 та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_5, скасування постанови

про закінчення виконавчого провадження від 08.02.2016 року та зобовязання вчинити дії.

Свою скаргу обгрунтовує тим, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом 03.04.2015 року про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, площею 0,1769 га в с.Голишів Луцького району, належною йому на підставі Державного акту серії ЯГ № 545342 від 26.10.2006 року шляхом знесення самочинно побудованого на ній приміщення та приведення земельної ділянки у попередній стан за власний рахунок. Не виконавши вказаний виконавчий лист, державний виконавець Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_5 08.02.2016 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 48959022, посилаючись на неможливість виконання без участі боржника та керуючись п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Покликаючись на те, що державний виконавець не здійснив усіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду та передчасно і без достатніх підстав закінчив виконавче провадження, просить скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_5 про закінчення виконавчого провадження від 08.02.2016 року по виконавчому провадженню № 48959022 та зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_5 провести виконавчі дії до повного виконання рішення Луцького міськрайонного суду в цивільній справі № 2-4751/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно побудованого приміщення та приведення земельної ділянки у попередній стан.

Крім того вказує, що оскаржувану постанову отримав 11.02.2016 року, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, та оскаржує її до суду в десятиденний строк з моменту одержання.

В судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали з викладених в ній підстав. Просили скаргу задовольнити.

Субєкт оскарження - державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заінтересова особа та його представник проти задоволення скарги заперечили.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З пояснень сторін, матеріалів справи, оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_5 08.10.2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 48959022 по виконанню виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 03.04.2015 року про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, площею 0,1769 га в с.Голишів Луцького району, шляхом знесення самочинно побудованого на ній приміщення та привести земельну ділянку у попередній стан за власний рахунок (а.с.11).

08.02.2016 року головний державний виконавець відділу ДВС Луцького РУЮ ОСОБА_5 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 48959022 посилаючись на те, що рішення суду без участі боржника виконати неможливо та керуючись п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»(а.с.7).

Такі дії головного державного виконавця відділу ДВС Луцького РУЮ ОСОБА_5 суд вважає неправомірними, а постанову про закінчення виконавчого провадження від 08.02.2016 року такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення,зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що у звязку з невиконанням рішення суду боржником, головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького РУЮ ОСОБА_5 30.10.2015 року та 20.11.2015 року на боржника ОСОБА_3 були накладені штрафи відповідно до статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» та вироком Луцького міськрайонного суду 24.03.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України.

Згідно ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання

(повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.36 цього Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право

звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Не виконуючи вказане рішення суду ОСОБА_3 порушує ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення та зобов'язаний сумлінно користуватися усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець, в свою чергу, передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, не здійснивши всіх заходів примусового виконання рішення суду, зокрема, передбачених ст.ст.36,38 Закону України «Про виконавче провадження».

Тим більше, що з огляду на положення ст.50 цього Закону, завершене відповідно до п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», з підстав, визначених ч.3 ст.75 цього Закону, виконавче провадження не може бути розпочате знову, чим, на думку суду, порушене право стягувача на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.6Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

На основі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1на дії державного виконавця Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_5 та зобовязання вчинити дії підлягає до задоволення.

На підставі ст.14 ЦПК України, ст.ст.5,6,11,12,17,25,30,49,50,75 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_5 про закінчення виконавчого провадження від 08.02.2016 року по виконавчому провадженню № 48959022.

Зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_5 провести виконавчі дії до повного виконання рішення Луцького міськрайонного суду в цивільній справі № 2-4751/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно побудованого приміщення та приведення земельної ділянки у попередній стан.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк