Справа № 466/3994/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Ковальчука О.І.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

у с т а н о в и в :

25.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення 14457,80 гривень боргу за договором позики.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 05 червня 2014 року відповідачем ОСОБА_2 було отримано від позивача у безпроцентну позику грошові кошти для проведення ремонту квартири номер 7 у блоці номер 4 будинку номер АДРЕСА_1 в розмірі 5000,00 євро, з терміном повернення всієї суми позики не пізніше 31 грудня 2015 року.

Станом на 21 квітня 2016 року відповідачем не повернуто залишку частини позики у розмірі 500,00 (п'ятсот євро), що за курсом НБУ (Є100=2891,5592 грн.) еквівалентно 14457,80 грн.

На отриману 28.03.2016 року від позивача відповідну вимогу відповідач повідомила, що визнає залишок свого боргу, однак не має коштів сплатити цей борг.

З наведених обставинах позивач змушений звернутись до суду з цим позовом. Просив позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надавши аналогічні пояснення тим, які зазначені в позовній заяві та додатково пояснила, що відповідачем на день розгляду справи борг не повернений.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 червня 2014 року відповідачем ОСОБА_2 отримано від позивача у безпроцентну позику грошові кошти для проведення ремонту квартири номер 7 у блоці номер 4 будинку номер АДРЕСА_1 в розмірі 5000,00 євро, з терміном повернення всієї суми позики не пізніше 31 грудня 2015 року.

Станом на 21 квітня 2016 року відповідачем не повернуто залишку частини позики у розмірі 500,00 (п'ятсот євро), що за курсом НБУ (Є100=2891,5592 грн.) еквівалентно 14457,80 грн.

Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач отримав 5000,00 євро. Факт одержання грошей підтверджується розпискою (а.с.2). Зазначену суму коштів, відповідач зобов'язалася повернути до 31.12.2015 року. Проте, відповідач своїх зобов'язань не виконала та отримані кошти в розмірі 500 євро не повернула.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Стаття 1047 даного кодексу передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

В судовому засіданні відповідач визнала позов. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

З відповідача також підлягає до стягнення судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 625, 1046-1051 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14457 (чотирнадцять тисяч чотириста п'ятдесят сім ) гривень 80 копійок заборгованості за договором позики від 05.06.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави - 551,20 грн. судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О. І. Ковальчук