Провадження №2/389/407/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Знамянський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі :

головуючого судді Українського В.В.,

при секретарі Василенко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знамянка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати відповідача батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внести до актового запису про народження дитини зміни в частині її прізвища та даних про батька. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) до її повноліття.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що з осені 2007 року вона зустрічалась з відповідачем. Деякі періоди цього проміжку часу вони навіть проживали разом, у травні 2009 року проживали у найманій квартирі, після чого припинили стосунки. Через деякий час, відновили стосунки і в жовтні-грудні 2009 року знову стали проживати однією сімєю та вели спільне господарство. Під час спільного проживання з відповідачем, вона завагітніла. На початку 2010 року, стосунки між ними припинилися, і вони стали зустрічатися лише іноді. При цьому відповідач підтримував її в намірі народжувати дитину. 13.07.2010 року вона народила доньку ОСОБА_3. Відповідач навідував її з дитиною в пологовому будинку, але після виписки з лікарні не забрав та визнати свого батьківства щодо дитини не побажав. Тому під час здійснення реєстрації народження дитини в органах РАЦС, донька отримала її прізвище, а відомості про батька було зазначено з і слів матері за її заявою, по батькові дитини зазначено Олегівна. А в свідоцтві про народження дитини, в графі батько зазначено не вірні дані про батька, а саме, зазначено дані фактично не існуючої особи ОСОБА_4. На неодноразові звернення позивача до ОСОБА_2 з приводу визнання ним батьківства, щодо їх спільної дитини, останній відмовлявся, в звязку з сумнівами щодо того, що саме він є біологічним батьком ОСОБА_5. У звязку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявилась, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3О.Ю не визнав, наполягав на відмові в задоволенні її позову, оскільки впевнений в тому, що не являється батьком її дитини.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її матірю зазначено ОСОБА_1, а батьком ОСОБА_4 (а.с.6). Згідно з довідкою про склад сімї, ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина перебуває на утриманні матері (а.с.7).

З метою встановлення батьківства ОСОБА_2, щодо дитини ОСОБА_3, 13.07.2010, ухвалою Знамянського міськрайонного суду від 31.05.2016 року, було призначено судово-генетичну експертизу. Проведення якої доручено обласному комунальному закладу «Бюро судово-медичної експертизи» м. Дніпропетровська (а.с.22).

16.08.2016 року, з експертної установи, повернуто без виконання ухвалу суду про призначення судово-генетичної експертизи, в звязку з повторною неявкою сторін на експертизу (а.с.40).

Відповідно до ст.126 Сімейного кодексу походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст.126 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно абзацу 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.128 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. При цьому підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуальногокодексу України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статей 58, 59 ЦПК України докази мають бути належними та допустимими.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Даючи оцінку наданим позивачем документам, як доказам, суд звертає уваги на те, що будь-яких доказів спільного проживання, або фактичного перебування позивача з відповідачем, матеріали справи не містять. Не підтверджено це також показами свідків.

Враховуючи вищевикладене, в контексті ч.1, 2 ст.128 СК України та в межах наданих позивачем доказів на обґрунтування заявлених вимог, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про недоведеність ОСОБА_1, батьківства ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема у звязку відсутністю висновків судово генетичної експертизи, які мали б бути головним доказом у даній справі, а такожінших документів , показів свідків .

За таких обставин, вимоги позивача щодо визнання ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, задоволенню не підлягають.

Підстава для задоволення вимог в частині внесення змін до актового запису про народження дитини також відсутня, оскільки відповідно до п. 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, саме на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни, згідно з зазначеними в рішенні суду, а відтак суд вважає за необхідне відмовити також в цій частині позовних вимог.

Позовна вимога про стягнення аліментів, також задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку, є похідною від вимоги встановлення батьківства, в задоволенні якої позивачу відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 234, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження та стягнення аліментів, - відмовити.

Судові витрати у справі залишити по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_6