Справа № 457/220/16-ц
провадження №4-с/457/4/16
УХВАЛА

04 березня 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу ДВС Трускавецького МУЮ ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, зняття арешту,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою, в якій він вказує на те, що у відділі ДВС Трускавецького МУЮ на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-118, виданий 08.09.2008 року Трускавецьким міським судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Львівгаз» в особі Бориславського УЕГГ 452,27 грн. боргу. При винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2010 року, державним виконавцем одночасно накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 452,27 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. У зв'язку з повним фактичним виконанням рішення виконавче провадження завершено, проте арешти накладені державним виконавцем ним не зняті.

Зазначив, що на сьогодні він позбавлений можливості на реалізацію наданих законодавством прав, зокрема, на розпорядження своєю власністю, а тому змушений звернутись до суду за захистом останніх.

Просив суд визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції щодо не скерування ОСОБА_1 постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.11.2010 року та не зняття арешту з майна; зняти арешт та заборону відчуження з усього майна (в т.ч. нерухомого майна), що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний №, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1), який було застосовано на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Трускавецького МУЮ про відкриття виконавчого провадження (ВП №17384631) від 13.02.2010 року; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 (ідентифікаційний №, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1), який було застосовано на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Трускавецького МУЮ про відкриття виконавчого провадження (ВП №17384631) від 13.02.2010 року.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримує та просить її задоволити.

Представник ВДВС Трускавецького МУЮ в судове засідання не зявився, однак начальником відділу подано до суду заяву про розгляд справи без участі представників відділу, при винесенні рішення покладаються на думку суду.

Дослідивши докази долучені до справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

У відповідності до листа відділу ДВС Трускавецького МУЮ за №333/02-38/1068 від 10.02.2016 року, згідно даних ЄДРВП 11.02.2010 року стосовно боржника ОСОБА_1 державними виконавцями відділу була винесена тільки одна постанова, копія якої надається. Одночасно повідомлено, що станом на 12.02.2016 року виконавче провадження 17384631 знищене в звязку з закінченням терміну зберігання, тому надати оригінал постанови не виявляється можливим.

З копії наданої постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №17384631) від 13.02.2010 року, вбачається, що у відділі ДВС Трускавецького МУЮ на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-118, виданий 08.09.2008 року Трускавецьким міським судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Львівгаз» в особі Бориславського УЕГГ 452,27 грн. боргу. При винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2010 року, державним виконавцем одночасно накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 452,27 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

У відповідності до ч.6 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (чинній на день винесення постанови) за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

З даної норми вбачається, що арешт на майно та заборона його відчуження застосовується лише з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення.

Згідно ч.1-2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (чинній на день винесення постанови) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

29.11.2010 року державним виконавцем на підставі п.8. ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (тобто у звязку з фактичним повним виконання рішення згідно з виконавчим документом) винесено постанову про зкінчення виконавчого провадження ВП №17384631. В п.2 даної постанови зазначено «Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання».

Тобто, дана постанова є підтвердженням, що борг скаржником сплачено, зобовязання за виконавчим документом виконано.

Як встановлено в ході розгляду справи, фактично арешт з майна заявника при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження знятий не був, і на момент розгляду скарги перебуває під забороною. Даний арешт порушує права скаржника як власника майна передбачені ст. 41 Конституції України.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України, ст.41 Конституції України).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що працівниками державної виконавчої служби порушуються права скаржника на вільне володіння своїм приватним майном, та беручи до уваги те, що дане виконавче провадження знищено, суд вважає, вимоги скаржника підставними та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 383, 386, 387 ЦПК України суд

УХВАЛИВ

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зняти арешт та заборону відчуження з усього майна (в т.ч. нерухомого майна), що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний №, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1), який було застосовано на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Трускавецького МУЮ про відкриття виконавчого провадження (ВП №17384631) від 13.02.2010 року.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 (ідентифікаційний №, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1), який було застосовано на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Трускавецького МУЮ про відкриття виконавчого провадження (ВП №17384631) від 13.02.2010 року.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_3