Справа № 653/4025/15-ц
Провадження № 2/653/189/16
РІШЕННЯ

іменем України

25.04.2016 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Венглєвської Н.Б.

секретаря Мустафаєва Ф.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПП «Г.Е.Р.А.К.Л.» про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПП «Г.Е.Р.А.К.Л.» в розмірі 750 тис. грн., в обґрунтування якого вказує, що 31 серпня 2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого остання отримала від позивача грошові кошти в розмірі 750 тис. грн.. та зобовязувалася повернути їх у вказаному розмірі у строк до 01 листопада 2015 року.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення грошових коштів, між Позивачем та ОСОБА_3, ПП «Г.Е.Р.А.К.Л.» було укладено чотирьохсторонній договір поруки від 31.08.2015 року.

Відповідно до вимог договору поруки від 31.08.2015 року, ОСОБА_3 та ПП «Г.Е.Р.А.К.Л.» взяли на себе зобовязання солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором позики від цього ж числа.

Однак як вказує позивач, у встановлений договором строк, ОСОБА_2 своє зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконала та позивачем 02 листопада 2016 року було надіслано повідомлення боржнику разом з поручителями, щодо усунення порушень умов договору позики та вимогу про сплату грошових коштів у обумовленому розмірі.

Станом на грудень 2015 року ні відповідач ОСОБА_2, ні відповідачі ОСОБА_3 та ПП «Г.Е.Р.А.К.Л.» свої зобовязання зо договором позики та договором поруки не виконали, грошових коштів не повернули.

У зв'язку з невиконанням боржником умов договору позики, Позивач, вимагає виконання зобов'язань за договором позики, а враховуючи той факт, що відповідачі мають солідарну відповідальність перед ним, та ураховуючи положення статті 559 ЦК України, ОСОБА_1 вважає за необхідне визнати за боржниками суму заборгованості по договору позики та задовольнити позовні вимоги по договору позики та договору поруки, оскільки поняття солідарна відповідальність, яка є однією з гарантій захисту прав кредитора у разі невиконання боржником своїх обов'язків, встановлено законодавством України. У звязку з зазначеним просить суд, винести рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики від 31.08.2015 року в розмірі 750 тис. грн.. та судові витрати.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю на підставах вказаних у позові, наполягає на їх задоволенні. Просить суд стягнути з відповідачів солідарно грошові кошти за договором позики, та судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПП «Г.Е.Р.А.К.Л.» в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили. Однак надіслали до суду заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в яких просять суд розглянути справу без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України надається право громадянам на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого у відповідності з вимогами ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 31 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено в простій письмовій формі договір позики. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 в день укладення вказаного договору 31 серпня 2016 року отримала грошові кошти в розмірі 750 тис. грн.. та зобовязувалася їх повернути у порядку та строки визначених цим договором. Як вбачається з наданих документів,зокрема договору позики ОСОБА_2 отримала грошові кошти в обумовленому сторонами розмірі в повному обсязі 31 серпня 2015 року, про що свідчить її підпис зазначений в договорі.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ч.2 ст. 1047 цього Кодексу, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 554 Цивільного Кодексу України у разі порушення боржником зобовязань, забезпечених порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У судовому засіданні встановлено, що в якості забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань, щодо повернення позики передбачених договором від 31.08.2015 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПП «Г.Е.Р.А.К.Л.» з іншої сторони було укладено чотирьохсторонній договір поруки від 31.08.2015 року.

Відповідно до умов договору позики п.2, відповідач ОСОБА_2 зобовязувалася повернути всю суму позики у строк до 01 листопада 2015 року. Однак в порушення взятих на себе зобовязань, боржник своєчасно грошові кошти не повернув.

Як вбачається з наданих позивачем документів ним, з метою досудового врегулювання спору, 02 листопада 2016 року було направлено вимогу до боржника та осіб, які поручилися за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань, про повернення суми позики у повному розмірі відповідно до умов договору від 31.08.2016 року та така вимога отримана відповідачами, однак станом на день розгляду справи грошові кошти позивачу не повернуто, умови договору не виконано.

Відповідно до ст.. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно положення ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей.

Правила цієї статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі.

В порядку ч.1 1049 вказаного Кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як убачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідачі не виконав взяті на себе за договором позики зобов'язання, грошові кошти позивачу у визначений борговим документом строк не повернув.

Таким чином, на день звернення позивача до суду загальна сума боргу відповідача за договором позики складає 750 тис. гривень, та відповідачем не надано доказів виконання даного договірного зобов'язання.

У свою чергу судом встановлено що між сторонами 31 серпня 2015 року було укладено чотирьохсторонній договір поруки, за умовами якого ОСОБА_3 та ПП «Г.Е.Р.А.К.Л.», поручилися перед Кредитором (тобто Позивачем), у повному обсязі, за неналежне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що виникають з договору позики та всіх додаткових угод до нього. П. 3.1 та п. 3.2 вищезазначеного договору поруки встановлено, що Позичальник та Поручителі відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Позивача вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1 договору поруки повністю (чи у будь якій його частині) як від позичальника та поручителя як разом, так і від кожного окремо.

Ураховуючи той факт, що відповідачі мають солідарну відповідальність перед позивачем, та ураховуючи положення статті 559 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати за боржниками суму заборгованості по договору поруки та задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки поняття солідарна відповідальність, яка є однією з гарантій захисту прав кредитора у разі невиконання боржником своїх обов'язків, встановлено законодавством України.

Позивач звертаючись до суду з проханням задовольнити позовні вимоги та реалізувати право звернення до боржника та поручителя стосовно виконання останнім своїх зобов'язань за договором позики та поруки виходить з положень статей 543, 544, 545, 553, 554, 555, 556 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 88 ЦК України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.15, 16, 530, 559, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 58, 61, 88, 208-209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. номер НОМЕР_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ПП «Г.Е.Р.А.К.Л.»/, юр. адреса 49000, АДРЕСА_1/ на користь ОСОБА_1, ід. номер НОМЕР_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4 заборгованість за договором позики № б/н від 31.08.2015 року в розмірі 750000 /сімсот пятдесят тисяч/гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. номер НОМЕР_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ПП «Г.Е.Р.А.К.Л.»/, юр. адреса 49000, АДРЕСА_1/ на користь ОСОБА_1, ід. номер НОМЕР_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4 витрати по сплаті судового збору в сумі 6090 /шість тисяч девяносто / гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н.Б. Венглєвська