Справа № 691/150/16-ц
Провадження № 2/691/128/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Городищенський районний суд

Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, про втрату права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням по вул. З. Космодемянської (нині Молодіжна), 11 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку по вул. З. Космодем'янської (нині Молодіжна), 11 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області, в якому зареєстрована його бувша дружина ОСОБА_2 Їхній шлюб було розірвано, згідно рішення Городищенського районного суду від 15.01.2014 року. Відповідач ще до розірвання шлюбу добровільно вибула з будинку та перестала ним користуватися як житлом, проте з реєстраційного обліку не знялася. Реєстрація відповідача у його будинку перешкоджає йому користуватись і розпоряджатись будинком на власний розсуд. Враховуючи викладене, просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком по вул. З. Космодемянської (нині Молодіжна), 11 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач позов не визнала та зазначила, що дійсно, ще до розірвання шлюбу з позивачем, пішла з будинку та більше до нього не поверталася, проте бажає, щоб відповідач купив їй хату, щоб вона могла там зареєструватись, оскільки, на даний час проживає у своїх дітей, а свого будинку не має.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте до суду надійшла заява, в якій останній просить слухати справу без участі представника, при прийнятті рішення, поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає, що позов достатньо обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку по вул. З. Космодемянської (нині Молодіжна), 11 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області, що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 24873722 від 22.12.2009 року.

Відповідач ОСОБА_2, яка є бувшою дружиною позивача та зареєстрована у вказаному домоволодінні, в ньому не проживає. Так, згідно довідки, виданої Старосільської сільською радою, ОСОБА_2 не проживає у домоволодінні по вул. З. Космодемянської (нині Молодіжна), 11 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області з 15.11.2014 року. В судовому засіданні, сторони підтвердили, що відповідач не проживає у вказаному домоволодінні ще з листопада 2013 року.

Згідно рішення Городищенського районного суду, шлюб між сторонами розірваний 15.01.2014 року, про що свідчить відповідна копія рішення, яка знаходиться у матеріалах справи.

Відповідач добровільно змінити місце реєстрації не бажає, хоча фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вважає, що це порушує його права як власника будинку, в звязку з чим звернувся до суду.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Хоча в названій статті сервітут, який встановлено членам сім'ї власником житла, не називається особистим, він за своєю сутністю є таким, оскільки це право можуть мати не всі, а лише конкретні особи - члени сім'ї власника житла. З цього виходить, що особи, які не є (тобто вже не вважаються) членами сім'ї, такого сервітуту не мають. Іншими словами, особи мають особистий сервітут, передбачений цією статтею, доки вони мають статус члена сім'ї власника.

Поняття члена сім'ї визначається в сімейному та житловому законодавстві. За ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Стаття 64 ЖК УРСР визначає як членів сім'ї наймача його дружину, його дітей і батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Членами сім'ї, які мають право на користування житлом власника, є лише особи, які відповідають тим ознакам, що містяться в ст. 405 ЦК України та житловому законодавстві.

Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право користування власника можливо лише з підстав передбачених законом.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному жилому приміщенні більше двох років, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК УРСР немає, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних та інших послуг відповідач участі не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного жилого приміщення як до свого місця проживання. Окрім того, відповідач заявляючи в судовому засіданні, що проживала з позивачем близько 9-ти років, працювала в даному домоволодінні та поліпшувала його, зустрічних вимог до позивача не предявила, тому суд, розглянувши спір у межах предявлених позовних вимог, на підставі тих доказів, які надані сторонами та досліджені у судовому засіданні, вважає за необхідне захистити права позивача як власника спірного будинку та визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383 ЦК України, ст.ст. 71, 150 ЖК УРСР, ст. ст. 10, 11, 13, 14, 57, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

позов задоволити. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану за адресою: вул. ОСОБА_3 (нині Молодіжна), 11 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області, жительку вул. Леніна, 125, с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням по вул. З. Космодемянської (нині Молодіжна), 11 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги, в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_4