АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/85/1: Головуючий 1 інстанції Нікуліна Л.П.
Справа № 646/2836/13-ц Доповідач - Коровін С.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: - Огарьовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Харкові Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про оспорювання факту батьківства ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про оспорювання факту батьківства в обґрунтування якого зазначив, що 18.08.2006 року між ним та відповідачкою ОСОБА_5 був укладений шлюб, зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 305. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_7. Батьком дитини записаний він, а матір'ю - відповідачка ОСОБА_5 У зв'язку з подружньою зрадою дружини сім*я їх розпалась у 2010 році. ОСОБА_5 покинула його разом з їх спільною дитиною. Останній раз він бачив дочку у січні 2011 року за місцем мешкання відповідачки у с. Федоряки, м. Лохвиця, Полтавської області. З цього часу ОСОБА_5 більше не давала йому можливості спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні, надавати їй матеріальну допомогу. Згодом він дізнався, що відповідачка мешкає з іншим чоловіком. 23.11.2011 року шлюб з ОСОБА_5 був розірваний, у зв'язку з зазначеними обставинами.

Крім того зазначив, що через чинення позивачкою перешкод у спілкування з дитиною він звертався до Комісії з питань захисту прав дитини до виконкому Харківської міської Ради та отримав відповідне рішення від 12.12.2012 року № 775, яким був встановлений порядок його участі у вихованні дочки. Але коли він у черговий раз став просити відповідачку дати йому дочку у зазначений в рішенні комісії час для побачення, то ОСОБА_5 повідомила йому, що ОСОБА_8 не є його дочкою, що її виховує та утримує її рідний батько. Після такої заяви відповідачки у нього з'явилась підозра у походженні ОСОБА_8 від нього, у зв'язку з чим він і звернувся до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа- Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про оспорювання факту батьківства задоволено.

Виключено з актового запису про народження ОСОБА_7 № 3439 від 22.08.2007 року, вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові №3 Харківського міського управління юстиції, відомості про батьківство ОСОБА_6 у відношенні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвали нове про відмову в позові в повному обсязі. В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, на те, що проведена судово-генетична експертиза була з грубими порушеннями і не може бути доказом по справі, хоча перевірка в суді першої інстанції і була проведена, та було призначено повторну експертизу, на яку позивач не являвся.

Заслухавши доповідача, апелянта, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-та відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2006 року між сторонами було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи у шлюбі ОСОБА_5 народила дочку ОСОБА_7. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень 22.08.2007 року зроблено запис №3439. Згідно цього запису батьком дитини записано чоловіка ОСОБА_5 позивача у справі ОСОБА_6 (т.1а.с.8).

Як стверджував позивач сім'я розпалася у 2010 році і відповідач ОСОБА_5 разом із дочкою покинула його. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.11.2011 року за позовом ОСОБА_6 шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.9).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 не заперечував проти сплати аліментів на дитину(т.1 а.с.14,15) та звертався до Харківської міської ради про встановлення порядку його участі у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_7 (т.1 а.с.10).

Як стверджував, у суді першої інстанції, позивач після виникнення спору щодо участі у вихованні дитини відповідач заявила йому, що він не є батьком ОСОБА_8 і це було підставою для звернення до суду із відповідним позовом про встановлення факту, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 не є його рідною дочкою.

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

За клопотанням позивача ухвалою Червонозаводського районного суду від 24.04.2013 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу (т.1 а.с.26-27).

На виконання ухвали суду про призначення експертизи, згідно акту відібрання зразків, (а.с.18) у приміщенні відділу судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації від 28 травня 2013 року було проведено відібрання зразків крові у ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно висновку експерта № 193, яка проводилася з 08.07.2013 року по 22.07.2013 року після молекулярно-генетичного дослідження зразків крові встановлено, що біологічне батьківство ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7, народженої ОСОБА_5, виключається.

Будучи незгодною з таким висновком експерта і вважаючи його помилковим та проведеним з порушенням порядку відбору та зберігання відібраних зразків представник ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення повторної судово-генетичної експертизи. Ухвалою суду першої інстанції від 19.09.2013 року призначено повторну судово-генетичну експертизу (т.1 а.с.77) проведення експертизи було доручено Головному бюро СМЄ МОЗ України Дніпропетровської ОДА ОКЗ «Бюро судово-медичних експертиз», розташованому м. Дніпропетровськ, Жовтнева площа, 14. Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_6 17.02.2014 року та 17.03.2014 року для проведення експертизи не з'явився і експертизу не було проведено, оскільки є обов'язковим дослідження ДНК матері, дитини, припустимого батька.

Суд першої інстанції ухвалою від 18.06.2014 року знов призначив повторну судово-генетичну експертизу (т.1 а.с.131), але позивач ОСОБА_6 до експертної установи не з'явився і експертиза проведена не була і повернута експертною установою без виконання.

При таких обставинах суд першої інстанції визнав доведеним позовні вимоги ОСОБА_6 щодо оспорювання факту батьківства і задовольнив позов, судом першої інстанції не враховані заперечення відповідача щодо порушення порядку відбору зразків для проведення судово-генетичної експертизи.

Апеляційним судом також двічі, за клопотанням представника відповідача. призначалася судово-генетична експертиза 21.08.2015 року та 22.12.2015 року. Позивач ОСОБА_6 жодного разу для проведення експертизи не з'явився з посиланням на незадовільний стан здоров'я. З урахуванням таких обставин колегія суддів, призначаючи експертизу 22.12.2015 року, ухвалила питання про відібрання зразків слини та крові вирішити у Харківському бюро судово-медичних експертиз, проти чого не заперечувала експертна установа, якій призначено проводити експертне дослідження. ОСОБА_6 не з*явився для відбору зразків слини та крові і в бюро судово-медичних експертиз у м. Харкові фактично за своїм місцем проживання.

Відповідно до вимог ст. 69 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.147 ЦПК України Експертиза проводиться в суді або поза судом, якщо це потрібно у зв'язку з характером досліджень або якщо об'єкт досліджень неможливо доставити до суду. Експерт дає у письмовій формі свій мотивований висновок, який приєднується до справи. Висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Висновок експерта № 193 від 22.07.2013 року викликає сумнів з наступних підстав. Згідно висновку експерта він досліджував тільки зразки крові, які йому надійшли як кров позивача, відповідача та дитини. з висновку експерта не вбачається, що він досліджував зразки слини цих осіб, а з акту відбору зразків (т.1 а.с.48) не вбачається, що зразки слину взагалі відбиралися у зазначених осіб. Для більш об'єктивного експертного дослідження при проведення повторної медико-генетичної експертизи суд зазначав, що необхідно відібрати у сторін та дитини як зразки крові так і слину.

Крім того достовірність висновків експерта викликає сумнів з наступного:

Згідно методичних рекомендацій щодо відбору та збереження зразків біоматеріалу, відбір зразків крові проводиться у облаштованому для таких процедур кабінеті, який повинен відповідати вимогам п.п.4.4,4.5.,5.8., 9.1.- 9.5. СанПин 5179-90 крім того з метою запобігання деградації ДНК зразки крові, які передбачено досліджувати в рідкому вигляді (в експертизах і дослідженнях щодо визначення спірного батьківства, материнства, підміни дітей, родинності), доцільно одразу додати стабілізатори: р-ни глюгіциру, 0,5М ЕДТА (рН-0,8), цитрату натрію або використовувати спеціальні пробірки з внесеним в них стабілізатором. Зберігати такі зразки до початку дослідження потрібно в холодильнику при температурі +4 С не більше 2-3 діб.

Одразу після відбору частину крові потрібно розмістити на фільтрувальному папері або лабораторній марлевій серветці і висушити при кімнатній температурі, подаль від нагрівальних приладів після чого запакувати в паперові пакети, маркувати і зберігати в архівах відділення

З акту про відбір зразків крові та висновку експерта не вбачається, що ці умови відбору та зберігання зразків крові були виконані. Викликає сумнів і правильності зберігання цих зразків.

Сумніви відповідача щодо порушення умов відбору зразків та їх зберігання фактично визнав і суд першої інстанції, призначивши двічі повторні судово-генетичні експертизи, для проведення яких позивач не з'явився. Але суд першої інстанції не врахував доводи відповідача і погодився з висновком експертів.

Судова колегія вважає, що висновок експерта № 193 від 22.07.2013 року є хибним (т.1а.с.29-32), оскільки не дотримані умови відбору зразків та їх зберігання.

Для усунення сумнівів щодо висновків експерта відносно батьківства позивача по відношенню до ОСОБА_7 судами першої та другої інстанції неодноразово призначалися судово-генетичні експертизи які не були проведені з вини позивача. Позивачем не надано жодного переконливого доказу, що він за станом здоров'я на протязі понад двох років не мав можливості з'явитися до експертної установи (з урахуванням його заперечень відбір зразків було призначено у м. Харкові). Колегія вважає, що якщо б позивач був впевнений у тому, що він не є батьком ОСОБА_7 і що висновок експерта відповідає дійсності, то за два роки з'явитися до експертної установи і надати зразки крові та слини для повторної експертизи він мав можливість.

Оскільки висновок експерта, на який посилався суд першої інстанції, як на доказ того, до батьківство ОСОБА_9 стосовно ОСОБА_7 виключається викликає сумнів, а повторні експертизи для перевірки цих обставин не проведені з вини позивача, то колегія суддів вважає, що погодитися з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_6 неможливо.

Колегія вважає, що позивачем не надано належних доказів щодо оспорювання батьківства. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Харкові Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про оспорювання факту батьківства відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -