Справа № 6/325/1/2016р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Д.К., за участю державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду в смт.Приазовське Запорізької області подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду керівника фермерського господарства Байбара - ОСОБА_2 за межі України,

ВСТАНОВИВ:

державний виконавець відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити голову фермерського господарства Байбара - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серії СА № 528792, виданий 05.09.1997 року Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього наказами господарського суду Запорізької області від 16.09.2014 № 908/2371/14, від 06.10.2014 № 908/2628/14, від 19.10.2010 №17/260/10, від 24.01.2013 № 17/260/10.

В обґрунтування вимог державний виконавець зазначила, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 49201903 з примусового виконання наказів виданих господарським судом Запорізької області: №908/2371/14 від 16.09.2014р. про стягнення з фермерського господарства (далі ФГ) Байбара на користь ТОВ Зелена-Країна заборгованості у розмірі 178420,17 грн.; № 908/2628/14 від 06.10.2014р. про стягнення з ФГ Байбара на користь ТОВ Зелена - Країна заборгованості у розмірі 14977,37 грн.; №17/260/10 від 19.10.2010р. про стягнення з ФГ Байбара на користь ПАТ Компанія Райз заборгованості у розмірі 154 254,74 грн.; № 17/260/10 від 24.01.2013р. про стягнення з ФГ Байбара на користь ПАТ Компанія Райз судового збору у розмірі 536,50 грн. Загальна сума заборгованості за зведеним виконавчим провадженням складає 348188,78грн. З метою примусового виконання рішень і виявлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, державним виконавцем був перевірений майновий стан. На кошти, що містяться на рахунках боржника в банківських установах: ТОВ «Укрпромбанк», м. Запоріжжя, АТ «ОСОБА_3 Аваль» у м. Києві, ЗРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Запоріжжя постановами державного виконавця від 22.10.2014 накладений арешт. В результаті вжитих заходів було встановлено, що ТОВ «Укрпромбанк» ліквідований у 2010 році. Згідно повідомлення АТ «ОСОБА_3 Аваль» у м. Києві від 27.10.2014 та листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 30.10.2014 встановлено, що залишки коштів на рахунках боржника відсутні.

27.10.2014 року державним виконавцем винесені постанови про арешт коштів, що перебувають в касі боржника або надходять до неї, копії яких було направлено до ФГ Байбара рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням (вих. № 5144/04). 06.11.2014 року, 09.04.2015 року та 02.07.2015 р. державним виконавцем здійснений виїзд за юридичною адресою боржника та встановлено, згідно актів державного виконавця, що в касі фермерського господарства грошові кошти відсутні.

Із інформації Державної податкової служби України від 15.05.2015 № НОМЕР_1 державним виконавцем встановлено, що боржником були відкриті нові рахунки після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника в: АТ ОСОБА_3 Аваль у м. Києві, ЗРУ ПАТ КБ ПриватБанк м. Запоріжжя, АТ МетаБанк, філії ЗОУ АТ Ощадбанк м. Запоріжжя. Після накладення арешту на кошти боржника, згідно отриманих повідомлень від банківських установ та направлених платіжних вимог від 20.05.2015, які повернулись від всіх вищезазначених банків, було встановлено, що кошти на рахунках боржника відсутні.

Згідно інформації Державної податкової служби України від 22.07.2015 № НОМЕР_2, від 07.09.2015 № НОМЕР_3, від 20.10.2015 № НОМЕР_4 про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та фізичними особами - підприємцями було встановлено, що нові рахунки боржником не відкривались.

За інформацією Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 14.10.2014 № 01-18/5318 та книги реєстрації машин Держсільгоспінспекції в Запорізькій області станом на 14.10.2014 за ФГ Байбара сільськогосподарська та дорожньо-будівельна техніка не зареєстрована. Але, із інформації Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 08.04.2015 встановлено, що за боржником зареєстрований комбайн зернозбиральний РСМ -101 Вектор, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_5. Постановами державного виконавця від 09.04.2015р. накладений арешт і комбайн оголошений в розшук (вих. № 1614/04, № 1615/04).

Із письмового пояснення голови фермерського господарства ОСОБА_2 від 20.05.2015р. встановлено, що вищезазначений комбайн, який перебував в банківській заставі в ТОВ Укрпромбанк, в 2009 році повернутий до ТОВ Укрпромбанк у звязку з неможливістю погашення боргу за кредитним договором. Проте, документального підтвердження цього факту боржник державному виконавцю не надав. На теперішній час комбайн не розшукано.

Згідно інформації користувача бази даних АІС «Автомобіль» від 24.10.2014 та від 02.04.2015 встановлено, що за боржником транспортні засоби не значаться.

За інформацією відділу статистики від 27.10.2014 № 39-07/51 ФГ Байбара згідно звіту ф.№4-сг Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2014 року посіяно: пшениця озима - 40 га, ячмінь ярий - 14 га, інформацією про збирання сільськогосподарських культур відділ статистики не володіє, оскільки підприємства, які мають у своєму користуванні менше 100 га сільськогосподарських угідь, звітують раз на рік за ф.№ 29-сг, станом на 1 грудня.

27.10.2014р., 06.11.2014р. і 09.04.2015р. державним виконавцем здійснений виїзд за юридичною адресою боржника, але майна, яке підлягає опису та арешту, виявлено не було.

Згідно інформації Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 18.03.2015 № 01-15/1084, ФГ Байбара за період з 2014 по березень 2015 декларації про обсяги зберігання зерна не надавало. За інформацією ДП «Держреєстри України» від 20.03.2015 № 124, згідно даних основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, станом на 20.03.2015 ФГ «Байбара» не зберігає зерно на зернових складах, підключених до основного реєстру.

Голова фермерського господарства Байбара 20.05.2015р. надав письмові пояснення про те, що у 2015 році фермерським господарством на земельній ділянці площею 9 га було посіяно просо, а на земельній ділянці площею 1 га посіяно ячмінь яровий, 07.07.2015 року він пояснив, що в 2015 році на земельній ділянці площею 9 га фермерським господарством посіяне просо, врожайність якого склала 10 центнерів з гектара. Але, у звязку із зараженням проса головнею, таке зерно реалізувати на продовольчі цілі неможливо. Документальне підтвердження цього факту в матеріалах виконавчого провадження відсутнє.

На земельній ділянці площею 1 га був посіяний ячмінь яровий на сіно.

З інформаційних довідок Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2014р. № 72590994, 19.06.2015р. № 100728984 встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про майно фермерського господарства відсутні.

Згідно інформації відділу Держземагенства у Приазовському районі від 27.10.2014р., 22.05.2015 р., 27.10.2014 р. зареєстрованих за ФГ Байбара земельних ділянок на території Приазовського району Запорізької області немає.

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.10.2014 № 73642702, інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 19.06.2015 № 100729258 було встановлено, що за боржником за адресою: Приазовський район, с. Володимирівка, вул. Чапаєва 47 зареєстровані бокси №№20-26 будівлі гаражу. Але, у зв'язку з відсутністю реєстрації земельної ділянки, зайнятої вказаними об'єктами нерухомості, за фермерським господарством і відсутності кадастрового номеру земельної ділянки реалізація боксів гаражу не здійснювалася.

З метою отримання у керівника фермерського господарства пояснення стосовно причин невиконання рішень судів та інформації про майно та доходи, на які можливо звернути стягнення, державним виконавцем 09.12.2015 боржнику направлено відповідну вимогу із зобовязанням надати письмове пояснення в строк до 15.12.2015 року.

Законну вимогу державного виконавця боржник не виконав.

Державний виконавець вважає, що вищевказане свідчить про ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника судовим рішенням.

Державний виконавець Бабак Х.А. в судовому засіданні підтримала подання за обставинами і з підстав, викладених в ньому.

Заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження (Закон № 606-XIV) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України (Закон № 3857-XII) в редакції, що діє на цей час, передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII). Верховний Суд України 01.02.2013 року в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виклав такі ж висновки.

Державний виконавець в своєму поданні як на підставу встановлення обмеження у праві виїзду наводить текст пункту 2 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XII, який виключено із статті 6 Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг від 10.12.2015 № 888-VIII, який набрав чинності з 29.12.2015 року та й не підлягав застосуванню судом при вирішенні даного подання.

Таким чином підставою для застосування обмеження у праві виїзду особи за межі України може бути тільки ухиленням боржника від виконання судового рішення, згідно названих вище норм законів.

Вивчаючи практику розгляду подань про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та законодавство, що регулює дані правовідносини, Верховний Суд України у згаданому вище узагальненні зазначив, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону №606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Верховним Судом України зроблено висновок про те, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Судом встановлено, що обставини, викладені державним виконавцем в поданні повністю підтверджуються доданими до нього копіями документів, зібраних у зведеному виконавчому провадженні і зазначених вище.

Але, суд переконаний, що вказані в поданні обставини в їх сукупності та відповідні документи, що їх підтверджують, не свідчать про ухилення від виконання зобов'язань, покладених на фермерське господарство судовими рішеннями і висновок державного виконавця про ухилення є помилковим та недоведеним в судовому засіданні.

Так, із наданих документів та викладених обставин слідує, що голова фермерського господарства Байбара - ОСОБА_2 надавав пояснення державному виконавцю з усіх питань, що виникали під час виконання рішень, а саме про відсутність можливості виконати рішення судів.

Ненадання пояснень на пропозицію державного виконавця 09.12.2015р. тільки одного разу і з невідомих причин не може свідчити про ухилення ОСОБА_2 від виконання рішень. Тим паче, що докази надіслання боржнику вимоги державного виконавця про надання пояснень взагалі про причини тривалого невиконання рішень, суду не надані та державним виконавцем повідомлено, що така вимога надіслана ОСОБА_2 простою кореспонденцією і докази про отримання боржником такої вимоги відсутні.

Відповідно до частин 1,2 ст.1 Закону України Про фермерське господарство, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян України, які є родичами або членами сім'ї, із створенням ними юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, зайнятися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Частинами 1 та 2 статті 7 Закону встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

Відповідно до ст.8 зазначеного Закону після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Із аналізу норм цього Закону слідує, що фермерське господарство не може бути зареєстрованим без отримання засновниками земельної ділянки у власність або в оренду.

Державним виконавцем на цей час не виконані дії для встановлення наявності таких земельних ділянок при реєстрації фермерського господарства Байбара, для встановлення наявності на земельних ділянках урожаю, його арешту та звернення стягнення.

Слід зазначити, що відповідно до встановлених обставин державним виконавцем коштів у боржника не виявлено, на урожай господарства арешт не накладався, будь які дії щодо реалізації нерухомого майна (боксів №№20-26 будівлі гаражу) належного фермерському господарству, не проводилися. Фактів приховування боржником коштів, майна чи урожаю державним виконавцем не виявлено та доказів про це суду не надано.

При таких обставинах відсутні будь-які фактичні дані про ухилення боржника від виконання судового рішення, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 210, 293, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду керівника фермерського господарства Байбара - ОСОБА_2 за межі України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її оголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П. Пантилус