Справа № 355/1000/16-ц
Провадження № 2/355/518/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Старенької С.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с. Баришівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про зняття арешту з майна (земельної ділянки), -

ВСТАНОВИВ:

До суду з зазначеним позовом звернулась позивач, свої вимоги мотивує тим, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.12.2008 р. та державного акту від 08.07.2010 року вона є власником земельної ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

07.08.2016 р., при отриманні правової консультації у приватного адвоката Дядюка Є.М., позивач дізналася про накладений арешт на належну їй земельну ділянку, який було накладений ВДВС Вишгородського РУЮ.

Звернувшись до ВДВС Вишгородського РУЮ, позивач дізналася про те, що арешт на належне їй майно - земельну було накладено в рамках виконавчого провадження №30601573 із примусового виконання виконавчого листа №2-3003 від 28.12.2011 р., виданого Дарницьким районним судом м. Києва - про стягнення із попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_3, грошових коштів у розмірі 319 820,00 грн..

Крім того, на особистому прийомі у ВДВС Вишгородського РУЮ позивач дізналася про те, що вказане виконавче провадження було закінчене ще 11.10.2012 р. - у зв'язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби (копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2012 р. - додається), а тому Відповідач порекомендував позивачці, звертатися до суду із питанням зняття арешту.

Просить суд зняти арешт із належного їй майна - земельної ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, накладений постановою головного державного виконавця Матвієнко В.В. відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від «26» квітня 2012 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, виключити із Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про арешт земельної ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, та стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 551.21 грн.

В судове засідання позивач та її представник не з'явились, до суду надійшла заява представника про розгляд справи в їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, за таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу заочно.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено що, позивач відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.12.2008 р. та державного акту від 08.07.2010 року є власником земельної ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

26.04.2012 року ВДВС Вишгородського РУЮ було накладено арешт на майно позивача в рамках виконавчого провадження №30601573 із примусового виконання виконавчого листа №2-3003 від 28.12.2011 р., виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення із попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_3, грошових коштів у розмірі 319 820,00 грн.. При цьому працівники ВДВС Вишгородського РУЮ не перевірили належність земельної ділянки та не переконались в тому, що вона дійсно належить боржнику по виконавчому провадженню ОСОБА_3, та навіть після звернення позивача та надання відповідних доказів представники відповідача відмовились виправляти допущену помилку.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Пріоритетним об'єктом судового захисту є невід'ємні права громадянина, передусім право приватної власності, яке є непорушним.

Таким чином ОСОБА_1, є власником земельної ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі- продажу земельної ділянки від 12.12.2008 року за р.н.7663, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за №3271025, на яку Відповідачем неправомірно було накладено арешт 26.04.2012 року у виконавчому провадженні про стягнення із зовсім іншої людини грошових коштів.

Відповідач при накладенні арешту, не пересвідчився в тому , що земельна ділянка перебуває у власності боржника по виконавчому провадженню, ОСОБА_3.

За таких обставин порушене право позивача підлягає до відновлення.

Встановлені судом обставини підтверджуються:

- Копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2008 р.;

- Копією Витягу з Державного реєстру правочинів №6833625 від 12.12.2008 р.

- Копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 08.07.2010 р.

- Копія довідки із Державного земельного кадастру.

- Копія постанови ВДВС Вишгородського РУЮ від 11.10.2012 р. про закінчення виконавчого провадження

Іншими матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 УПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому вимога про відшкодування судових витрат також підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 15,16, 317-321 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 109, 203, 208, 209, 212, 213, 215 і 218 ЦПК України, враховуючи положення Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 р, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про зняття арешту з майна (земельної ділянки) задовольнити.

Зняти арешт з земельної ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1, накладений постановою головного державного виконавця Матвієнко В.В. відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від «26» квітня 2012 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Виключити із Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про арешт земельної ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 з відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції за рахунок бюджетних асигнувань, понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 551.21 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко