У х в а л а

16 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Ощадний банк України», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору поруки,

в с т а н о в и л а :

Ковельський міськрайонний суд Волинської області ухвалою від 11 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11 травня 2016 року, задовольнив клопотання представника відповідача і зазначену цивільну справу на підставі пункту 2 частини першої статті 116 ЦПК України передав на розгляд Луцькому міськрайонному суду Волинської області за підсудністю.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 6 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 11 травня 2016 року повернув заявниці на підставі пункту 2 частини першої статті 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

5 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 червня 2016 року з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм процесуального права, зокрема пункту 2 частини першої статті 324 цього Кодексу у взаємозв'язку з нормами Закону України «Про захист прав споживачів» при вирішенні питання підсудності даної справи.

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року, в якій, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваній ухвалі, застосовані зазначені норми права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу від 6 червня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції повернув касаційну скаргу, оскільки ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України.

При цьому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів», який надає можливість пред'явити позов за місцем проживання позивача, на ці правовідносини не поширюється, оскільки заявниця (уклавши договір поруки) не придбавала, не замовляла та не використовувала продукцію банку, а лише взяла на себе зобов'язання щодо виконання відповідачем умов укладеного ним кредитного договору.

Разом з тим, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року, наданій заявницею для порівняння, касаційний суд, передавши справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, указав на те, що правовідносини, які виникли між сторонами, пов'язані з наданням кредитних послуг, позивач є споживачем таких послуг, а тому відповідно до частини п'ятої статті 110 ЦПК України має право вибрати підсудність справи за місцем свого проживання.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні й ті самі норми процесуального права при оскарженні судового рішення, яке прийнято з порушенням правил підсудності.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Ощадний банк України», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору поруки за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема