АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1593/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й.
Провадження № 22-ц/789/369/16 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Романська К.М.

з участю сторін - представника апелянтів ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_1 на рішення Чортківського району суду Тернопільської області від 21 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144", Публічного акціонерного товариства " Українська страхова компанія "Гарант - Авто", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 про відшкодування шкоди та за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144", Публічного акціонерного товариства " Українська страхова компанія "Гарант- Авто", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 про відшкодування шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року до суду з позовом звернулися ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до Товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144", Публічного акціонерного товариства " Українська страхова компанія "Гарант - Авто", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 про відшкодування шкоди та ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" , Публічного акціонерного товариства " Українська страхова компанія "Гарант- Авто", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 про відшкодування шкоди .

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Микуленецьке автотранспортне підприємство 16144" в користь ОСОБА_7 95 128 (дев"яносто п"ять тисяч сто двадцять вісім) гривень моральної шкоди та в користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 кожному по 50 000(п'ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" в користь ОСОБА_7 10 839,89( десять тисяч вісімсот тридцять дев'ять гривень вісімдесят дев'ять копійок матеріальної шкоди та в користь ОСОБА_7. ОСОБА_5, ОСОБА_6 кожному по 4 872(чотири тисяч: вісімсот сімдесят два) гривні моральної шкоди.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Микуленецьке автотранспортне підприємство 16144" в користь ОСОБА_10 96 346 (дев'яносто шість тисяч триста сорок шість) гривень моральної шкоди та в користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 кожному по 50 000(п'ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто в користь ОСОБА_10 8841 гривня матеріальної шкоди.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто користь ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 кожному по 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят три) гривні мораль: шкоди.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Микуленецьке автотранспортне підприємство 16144"- 6622 (шість тисяч шістсот двадцять дві) гривні 11 копійок судового збору рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" 727 (сімсот двадцять сім) гривень 69 копійок судового збору на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. Не погоджуючись в частині зменшення стягнення моральної шкоди. представник ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4- ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду змінити, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТзОВ "Микулинецьке автотранспортне підприємство 16144" в користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 95 128 грн моральної шкоди кожному та на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 96 346 грн. моральної шкоди кожному. Зокрема, вказує на порушенням судом норм матеріального та процесуального права та неврахуванням всіх обставин справи. Заслухавши представника апелянтів ОСОБА_1, яка подану апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що вироком апеляційного суду Тернопільської області від 29 липня 2015 року визнано винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 286 КК Україні: призначено йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком (два) роки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язано ОСОБА_9 не виїжджати за України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та роботи. Так, ОСОБА_9 27 грудня 2014 року близько 09 год. 30 хв., керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача «DAF-TE47XS», реєстраційні номер НОМЕР_2 та напів-причепа «LAG 03-39L», реєстраційний номер НОМЕР_1, без пасажирів та вантажу, рухався автомобільною дорогою М-19 сполученням «Доманово - Ковель- Чернівці - Тереблече», в напрямку від м. Чортків Тернопільської області до с. Вигода Чортківського району Тернопільської області. Внаслідок порушення пунктів 1.5 ч. 1 , 1.10, 2.3 (б,д), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України ОСОБА_9 не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час руху по другій ділянці з колійністю дорожнього полотна допустив виїзд передньої частини сідлового тягач «DAF-TE47XS» на зустрічну смугу руху, складання автопоїзда та його подальший виїзд на ліве узбіччя, кювет, в ході якого відбувся наїзд правої бокової час сідлового тягача (на рівні паливного баку) на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які рухалися па лівому узбіччі в попутному напрямку. У результаті наїзду транспортним засобом пішоходи ОСОБА_11 та ОСОБА_12, отримали тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_11 помер на місці пригоди, а ОСОБА_13 помер 28 грудня 2014 року під час проходження стаціонарного лікування у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Чортківської ЦКРЛ. Таким чином, порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 1.5 ч.І, 1.10,2.3 (б,д), 12.1.12.3 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричинення загибелі потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 Загиблий в ДТП ОСОБА_12, перебував у шлюбі з ОСОБА_7, в них народилося двоє дітей - дочка ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7) ОСОБА_14 та ОСОБА_5, що підтверджується відповідними свідоцтвами. Дружина та діти померлого є потерпілими від злочину.

Судом першої інстанції встановлено, що спричинена ОСОБА_7 матеріальна шкода полягає в тому, що вона змушена здійснити матеріальні витрати на лікування та в подальшому на поховання чоловіка та пов'язані цим ритуальні послуги, так як внаслідок отриманих травм ОСОБА_12 знаходився на стаціонарному лікуванні у Чортківській ЦРЛ у період з 27.12.2014 року до 28.12.2014 року. В аптечному TOB «Мішель» за призначенням лікаря ОСОБА_7 на лікування чоловіка були придбано медикаменти та вироби медичного призначення на загальну суму 2 719,89 грн., що підтверджується фіскальними чеками від 27.12.2014 року - 28.12.2014 року та формою обліку виписаного стаціонарного хворого № 6818 . Крім того, за призначенням лікаря ОСОБА_12 було проведено обстеження - комп'ютерна томографія головного мозку, за яку ОСОБА_7 сплачено 550 грн., що підтверджується товарним чеком № 69 від 27.12.2014, виданим ФОП ОСОБА_15 та формою обліку виписаного стаціонарного хворого № 6818. Таким чином, розмір витрат на лікування ОСОБА_12 складає 3 269,89 грн.

Окрім цього, спричинена ОСОБА_7 матеріальна шкода, також полягає в тому, що у зв'язку із загибеллю чоловіка, вона була змушена самотужки здійснити оплату витрат на поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. А саме: на придбання чоловічого костюма, чоловічої сорочки, чоловічої краватки, чоловічого взуття витрачено 2145 грн., що підтверджується товарним чеком № 24 від 29.12.2014, виданим ФОП ОСОБА_16; на придбання домовини, хреста, накриття на тіло, вінків ритуальних, свічок та надання транспортних послуг та послуг копання ями витрачено 5425 грн., що підтверджується товарними чеками № 39,40 від 30.12.2014 та актом виконаних робіт від 30.12.2014, виданими ФОП ОСОБА_8 Таким чином, загальний розмір здійснених ОСОБА_7 витрат на поховання свого чоловіка складає 7 570 грн.

Виходячи з цього, загальний розмір спричиненої ОСОБА_7 матеріальної шкоди становить 10 839,89 грн.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивачі ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 мають право на відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, яка завдана їм смертю чоловіка та батька ОСОБА_12, так як згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Загиблий в ДТП ОСОБА_11 перебував в шлюбі ОСОБА_10, в них народилося троє синів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується відповідними свідоцтвами. Дружина та діти померлого ОСОБА_11 є потерпілими від злочину.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої ОСОБА_9, позивачам заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Спричинена ОСОБА_10 матеріальна шкода полягає в тому, що у зв'язку із загибеллю чоловіка вона була змушена самотужки здійснити оплату витрат на поховання та/пов'язаних з цим ритуальних послуг, на що витрачено 8841 грн., що підтверджується товарним чеком, накладною до нього та актом виконаних робіт від 27.12.2014, виданими фізичною особою-підприємцем ОСОБА_17

Спричинена ОСОБА_10 моральна шкода полягає в душевних та моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, яких вона зазнала внаслідок загибелі свого чоловіка ОСОБА_11 в результаті ДТП.

Спричинена ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 моральна шкода полягає в душевних та моральних стражданнях, яких вони зазнали внаслідок загибелі свого батька ОСОБА_11 в результаті ДТП.

Судом вірно, враховано те, що ОСОБА_10 внаслідок ДТП була спричинена матеріальна і моральна шкода, а його дітям ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - моральна шкода, тому вони звернулася за виплатою страхового відшкодування до відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто», однак страхової виплати не отримали, в зв'язку з цим в їхню користь підлягає стягнення із відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» матеріальна шкода в розмірі 8 841 грн.

У відповідності до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, ре право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала і каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Ст. 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Також, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Так, частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Вищенаведене, також роз'яснено у абз. З п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно з яким не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП водій ОСОБА_9 перебував у трудових відносинах із TOB «Микулинецьке АТП 16144» та виконував свої трудові обов'язки, що підтверджується копіями наказу товариства про прийняття ОСОБА_9 на роботу водієм, наказу товариства про закріплення за ним вищевказаного автомобіля, подорожнього листа вантажного автомобіля №85, відповіді з TOB «Микулинецьке АТП 16144. Сідловий тягач «DAF-TE47XS» з р. н. НОМЕР_4 та напівпричіп «LAG 03-39L» з р. н. НОМЕР_3 відповідно до свідоцтв про реєстрацію ТЗ належать TOB «Микулинецьке АТП 16144».

Згідно з полісами АІ/6460952, АІ/6460962 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність TOB «Микулинецьке АТП 16144» вказаного автомобіля була застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто».

Згідно з вищевказаним договором страхування (полісом) ПАТ «УСК «Гарант-Авто страхова сума, в межах якої страховиком здійснюється виплата страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн., що відповідає п. 9.3 ст.9 Закону.

У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральні шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 2 частини другої статті 23 Кодекс) передбачено відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.1 ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів"- шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є : шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана зі смертю потерпілого.

Згідно ч. З ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральні шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою д. відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

А тому, враховуючи роз'яснення, надані в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральні (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, зазначається, що суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду, що спричинена дружинам загиблих - ОСОБА_7 та ОСОБА_10 моральна шкода полягає в душевних та моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, внаслідок загибелі їхніх чоловіків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 в результаті ДТП, а також, моральна шкода заподіяна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - дітям загиблого ОСОБА_13 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дітям загиблого ОСОБА_11 полягає у моральних стражданнях пов'язаних із позбавленням їх батька, який був опорою сім'ї.

Таким чином, пунктом 27.3, 27.4 ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Отож, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 внаслідок ДТП була спричинена матеріальна і моральна шкода, а ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - моральна шкода, а тому ці позивачі звернулися за виплатою страхового відшкодування до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», однак страхової виплати не отримали, судом першої інстанції вірно застосовано норму ст. 1194 ЦК України де зазначається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) .

Окрім того, судом правильно взято до уваги, те, що визначена законом страхова сума, яка повинна бути стягнута із ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що складає 14616 грн. (1218 грн. х 12), та в рівних частинах для кожного потерпілого становить по 4 872 грн. (14616 грн./З) є недостатньою для відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) має бути стягнута з TOB «Микулинецьке АТП 16144».

Разом з тим, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи при цьому характер, глибину та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, яких зазнали позивачі, їх тривалість, та те, що третьою особою ОСОБА_9 частково добровільно відшкодована шкода потерпілим, колегія суддів погоджується, з висновком судом про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди в зв'язку з смертю ОСОБА_12 в користь дружини ОСОБА_7 становить 95 128 (дев'яносто п'ять тисяч сто двадцять вісім) гривень та в користь дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 50 000 (п'ятдесят) тисяч гривень кожному. А також, ОСОБА_10 становить 96 346 (дев"яносто шість тисяч триста сорок шість) гривень моральної шкоди та в користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 кожному по 50 000(п"ятдесять тисяч) гривень моральної шкоди.

А тому, підстав для переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин та визначення нових розмірів моральної шкоди колегія суддів не вбачає.

Таким чином, доводи представника апелянтів ОСОБА_1 про те що, дітям загиблих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 - слід збільшити розмір стягнення моральної шкоди з TOB «Микулинецьке АТП 16144, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_5 по 95 128 грн. кожному та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 96 346 грн. кожному є не обґрунтованими і такими що не знайшли свого підтвердження при вирішення справи, так як судом першої інстанції дано належну оцінку та досліджено всі обставини справи в межах заявлених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню через свою недоведеність, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Чортківського району суду Тернопільської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель