Справа № 361/4268/16-ц
Провадження № 2/361/2519/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 вересня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньовій Т.В.,

при секретарі - Коваль А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після баби ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 Позовні вимоги вмотивовані тим, що після смерті баби відкрилася спадщина на вказане майно, він є спадкоємцем за заповітом на вказане майно, інших спадкоємців не має. У встановленому законом порядку він звернувся до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на належний бабі житловий будинок йому відмовлено, оскільки відсутня державна реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно.

Відповідач просив розглянути справу без участі представника сільської ради, своїх прав на вказане майно не пред'являє, не оспорює спадкових прав позивача і належності спадкодавцю при житті вказаного нерухомого майна на праві власності.

Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків:

З свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, складений 16.03.2001 р., за яким належний їй житловий будинок та все її майно, де б воно не було і з чого з б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона законом матиме право, заповідала ОСОБА_1.На день смерті заповіт не змінений, не скасований і ніким не оспорений.

З спадкової справи № 543 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, наданої завідувачем Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Юхтою Л.М. встановлено, що після смерті ОСОБА_2 у визначений законом строк ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Даних про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи які б претендували на спадщину після смерті ОСОБА_2, в тому числі на обов'язкову частку у спадщині, або претендували б на право власності на спадкове майно з інших підстав, не виявлено.

Свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_2 нікому не видавалось.

З письмового роз'яснення державного нотаріуса Броварської районної державної нотаріальної контори Падучак - Коваль Л.Л. від 07.06.2016 р. вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1, який увійшов у спадкову масу, позивачу відмовлено, оскільки право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок не зареєстровано у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України; спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік / дружина спадкодавця.

Позивач як спадкоємець за заповітом у відповідності до ст. 1268, 1270 ЦКУ, прийняв спадщину після баби, подавши своєчасно заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивач має право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_2, прийняв спадщину і тому набув право власності в порядку спадкування за заповітом на майно, належне спадкодавцю станом на день смерті. Його спадкові права щодо вказаного ним майна ніким не оспорюються.

Стосовно майна, що увійшло до спадкової маси, зокрема житлового будинку, суд встановив наступне:

З технічного паспорту, зведеного акту вартості будівель, експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 збудований житловий будинок загальною площею 78,6 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами. Рік забудови будинку - 1950, прибудови - 1976, господарські споруди збудовані у 1960, 1976 і 1989 роках.

З довідок виконкому Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області від 09.04.2013 р. № 501 і № 502 вбачається, що згідно запису з по господарської книги № 10 за 2001 рік, особовий рахунок НОМЕР_1, домоволодіння АДРЕСА_1 з 1945 року та по день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_2) рахувалось за ОСОБА_2. Житловий будинок побудовано у 1945 році. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,15 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель знаходиться у користуванні ОСОБА_1. На день смерті разом із ОСОБА_2 був зареєстрований ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, встановлено, що вказаний житловий будинок належав на праві власності ОСОБА_2, але за життя вона не зареєструвала своє право у встановлений чинним законодавством спосіб.

Той факт, що право власності на вказаний будинок не було власником зареєстроване у встановленому порядку, (на той час в БТІ), не свідчить про відсутність у вказаної особи права власності на будинок, оскільки закон, який регулював дані правовідносини і зокрема набуття права власності на нерухоме майно, і який діяв станом на час набуття вказаного майна у власність бабою позивача - не пов'язував момент набуття права власності з моментом реєстрації.

Таким чином, до складу спадкової маси, що залишилась після смерті спадкодавця, увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Свої спадкові права позивач реалізував, спадщину прийняв, і, враховуючи відмову нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, позивач свої спадкові права може захистити і підтвердити лише у судовому порядку.

Таким чином, є підстави для визнання за позивачем права власності на успадковане ним після смерті ОСОБА_2 майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у тому вигляді, як він належав бабі позивача станом на день смерті.

Разом з тим, суд розглядає дану справу в порядку цивільного судочинства і не може перебирати на себе повноваження іншого органу, в тому числі визначати конкретний технічний склад будівель, їх площі, призначення, тощо. Суду не представлено достатніх і безспірних доказів того, що саме у вказаному позивачем складі він успадкував нерухоме майно. Тому суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні суду конкретно зазначених будівель і споруд, їх площі та знакового позначення, як того просить позивач у позовній заяві. Розглядаючи цивільну справу, суд лише з'ясовує і встановлює певні права, в даному випадку встановлює наявність у позивача права власності на об'єкт нерухомості, який складається з житлового будинку і господарських будівель та споруд за вказаною адресою. Всі інші питання, пов'язані з визначенням технічного складу як будівель, що він прийняв у спадщину після баби, так і інших у складі даного домоволодіння, позивач повинен вирішувати у встановленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1223, ст. 1261, ст.1268 , ст.1270 ЦК України, ст. ст. 11, 213, 214, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайоний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова