справа № 407/176/2012
УХВАЛА

08 вересня 2016 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ілюшик І.А.

за участі секретаря Заіка А.В.

представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Вільногірського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державних виконавців, заінтересовані особи Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, Бабушкінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 в якій він просить визнати недійсним та скасувати: розрахунок заборгованості станом на 01.10.2013 року на суму 14492,84 грн.; довідку-розрахунок станом на 01.09.2014 року на суму 23894,33 грн.; довідку-розрахунок від 11.01.2016 року № 17 станом на 04.12.2015 року на суму 39794,52 грн.; довідку-розрахунок від 20.07.2016 року № 305 на суму 50464,52 грн., у виконавчому провадженні про стягнення аліментів, відкритому за виконавчим листом № 407/176/2012 виданому 13.04.2012 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, складених державними виконавцями та начальником відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Скаргу обґрунтовує тим, що склавши довідки-розрахунки про його заборгованість по аліментам в період 2012-2015 років, державні виконавці порушили його майнові права, оскільки насправді у нього немає заборгованості зі сплати аліментів, у тому розмірі, який зазначений у цих довідках. У період з березня 2012 року по вересень 2013 року йому нараховано заборгованість зі сплати аліментів виходячи із середньоміської заробітної плати, як особі, яка не працює. Однак, згідно його трудової книжки, він працював: з 01.04.2012 року по 30.07.2012 року в ТОВ «Нафтова компанія партнер», з 10.09.2012 року по 28.07.2013 року в ТОВ «Вільногірське скло», з 02.09.2013 року по 14.10.2013 року у ПАТ «Кримський Титан» філія «ВГМК» і у цей період йому нараховувалась заробітна плата. Крім того, в період з 2014-2015 років, він добровільно перераховував аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 22800,00 руб., що приблизно дорівнює 7600,00 грн.

За клопотанням представника заявника судом залучено до участі у розгляді скарги в якості заінтересованої особи Бабушкінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, оскільки розрахунок заборгованостіОСОБА_3 по аліментам, станом на 01.10.2013 року складено державним виконавцем цього відділу.

Скаржник в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Представник скаржника ОСОБА_1 в судове засідання зявився, скаргу підтримав, просив її задовольнити, пояснив, що жодних документів ОСОБА_3 державному виконавцю, ані щодо отримання ним доходу, ані щодо добровільної сплати аліментів не подавав тому, що не знав про відкриття виконавчого провадження. Якщо судом будуть визнані недійсними та скасовані оскаржені довідки-розрахунки, тоді відповідні підтверджуючі документи будуть надані виконавчій службі для складання нових довідок про розмір заборгованості.

ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували, просили в її задоволенні відмовити, оскільки державними виконавцями виконані усі вимоги закону та посадової інструкції. Подали письмові заперечення проти скарги (а.с. 52-54)

Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі Вільногірський ВДВС) та Бабушкінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі Бабушкінський ВДВС) про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, до суду надіслані заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, копію матеріалів виконавчого провадження Вільногірського ВДВС, довідки про заробітну плату скаржника, довідку банку щодо отримувачів грошових переказів, які містяться в матеріалах цивільної справи № 174/234/16-ц п/с 2/174/205/2016 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

За приписами ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Відповідно до п. 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі Інструкція), державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Відповідно до п. 7.13.1 Інструкції, якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Згідно п. 7.23. Інструкції у випадку якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно, квитанції (або їх завірені копії) про перерахунок аліментів долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Згідно п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону «Про виконавче провадження» відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Тобто, відповідно до розділу VII ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення було порушено їх права чи свободи.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.04.2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання їх сина аліменти у розмірі 1/3 частини щомісячного доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, до повноліття, починаючи з 23.02.2012 року. Виконавчий лист видано 13.04.2012 року (а.с. 67).

28.05.2012 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 407/176/2012 п/с 2/407/323/2012 виданому Вільногірським міським судом Дніпропетровської області 13.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини. Постанова надіслана стягувачу та боржнику. Доказі отримання ними її копії суду не надано (а.с. 65, 66).

04.10.2013 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оскільки на той час боржник працював в ТОВ «Вільногірське скло» і виконавчий лист направлено до належного виконання до м. Вільногірська. Постанова надіслана стягувачу та боржнику, місцевій виконавчій службі. Доказі отримання стягувачем і боржником її копії суду не надано (а.с. 61, 62)

Також державним виконавцем станом на 01.10.2013 року проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за період з березня 2012 року по вересень 2013 року на загальну суму 14492,84 грн. (а.с. 63).

До цього боржником дії або бездіяльність, постанови державних виконавців не оскаржувались.

ОСОБА_3 не погоджується із розрахунком заборгованості по аліментам, визначеним державним виконавцем Бабушкінського ВДВС станом на 01.10.2013 року, зазначаючи, що він порушує його права з тих підстав, що він працював з 01.04.2012 року по 30.07.2012 року в ТОВ «Нафтова компанія партнер», а з 10.09.2012 року по 28.07.2013 року в ТОВ «Вільногірське скло», з 02.09.2013 року по 14.10.2013 року в ПАТ «Кримський Титан» філія «ВГМК, що дійсно підтверджується копією його трудової книжки (а.с. 7), а тому при нарахуванні заборгованості мала враховуватись його заробітна плата, а не середній заробіток по м. Вільногірську.

Згідно довідки ТОВ «Вільногірське скло» від 04.08.2016 року (помилково вказано 2013 рік) за вих. № 630, яка міститься у справі № 174/234/16-ц п/с 2/174/205/2016, з вересня 2012 року по липень 2013 року скаржник отримав дохід в сумі 20341,23 грн.

Згідно довідки ПАТ «Кримський Титан» філія «ВГМК» № 627, яка міститься у справі № 174/234/16-ц п/с 2/174/205/2016, ОСОБА_3 працював у філії з вересня 2013 року по жовтень 2013 року і отримав за цей час дохід в сумі 3410,55 грн.

Після звільнення з ПАТ «Кримський Титан» філія «ВГМК» скаржник ніде офіційно не працював.

Відомості про розмір заробітної плати за період роботи на вказаних вище підприємстві в матеріалах Бабушкінського ВДВС відсутні.

Суд вважає, що вказаний вище розрахунок заборгованості станом на 01.10.2013 року не може бути визнаний судом неправильним, оскільки виконавча служба не мала жодних підстав для відходу від попереднього обчислення заборгованості по аліментам за період з березня 2012 року по 01.10.2013 року, оскільки достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець Бабушкінського ВДВС не мав, тому підстав для здійснення перерахунку заборгованості відповідно до п. 7.13.1. Інструкції у нього не було. Постановою від 04.10.2013 року виконавчий документ направлено до іншого органу виконавчої служби за місцем мешкання боржника, що також зазначено в акті про закінчення виконавчого провадження.

Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, по виконавчому листу № 407/176/2012 п/с 2/407/323/2012, які надані Вільногірським ВДВС, судом не встановлено факту наявності у державного виконавця Бабушкінського ВДВС відомостей про розмір доходів боржника за період з березня 2012 року по 01.10.2013 року. Правильність розрахунку з інших підстав ОСОБА_3 не оскаржує.

28.10.2013 року державним виконавцем Вільногірського ВДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 407/176/2012 п/с 2/407/323/2012,виданому Вільногірським міським судом Дніпропетровської області 13.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, до повноліття. Згідно постанови державного виконавця від 18.02.2014 року за № 417 направлено виконавчий лист на ТОВ «Вільногірське Скло» і отримана відповідь, що його звільнено 28.07.2013 року.

05.08.2014 року виконавчою службою направлено запит до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України про джерела доходів боржника та отримала відповідь про відсутність інформації.

Скаржник не погоджується із довідкою розрахунком станом на 01.09.2014 року за період з жовтня 2013 року до серпня 2014 року у розмірі 23894,33 грн., довідкою розрахунком від 11.01.2016 року № 17 станом на 04.12.2015 року за період з вересня 2014 року до грудня 2015 року (4 дні грудня 2015 року) на суму 39794,52 грн., довідку-розрахунок від 20.07.2016 року № 305 за період з грудня 2015 року (27 днів грудня 2015 року) до липня 2016 року (14 днів липня 2016 року) на суму 50464,52 грн. (а.с. 3-6).

Згідно копії матеріалів виконавчого провадження, які містяться у справі № 174/234/16-ц п/с 2/174/205/2016, про розмір заборгованості в сумі 23894,33 грн. боржника повідомлено листом від 16.09.2014 року, однак доказів отримання цього повідомлення ОСОБА_3 немає.

Скаржник стверджує, що у період 2014-2015 років добровільно перераховував аліменти на користь стягувача, на підтвердження чого надав наступні квитанції: квитанція від 06.03.2014 року на суму 1000,00 руб., отримувачем коштів вказана ОСОБА_4, а відправник ОСОБА_3; квитанція від 21.03.2014 року на суму 3000,00 руб., отримувачем коштів вказана ОСОБА_4, а відправник ОСОБА_3; квитанція від 06.04.2014 року на суму 2000,00 руб., отримувачем коштів вказана ОСОБА_4, а відправник ОСОБА_3; квитанція від 18.02.2014 року код 6 на суму 2500 руб.; квитанція від 29.05.2014 року код 78 на суму 800 руб.; квитанція від 18.09.2014 року код 19 на суму 1500 руб.; квитанція від 30.12.2014 року код 84 на суму 5000 руб.; квитанція від 19.02.2015 року код 77 на суму 1000 руб.; квитанція від 06.05.2015 року код 31 на суму 3000 руб.; квитанція від 30.05.2015 року код 21 на суму 1000 руб.; квитанція від 07.07.2015 року код 88 на суму 2000 руб. (а.с. 8-18).

В матеріалах цивільної справи № 174/234/16-ц п/с 2/174/205/2016 містяться відомості, які надані ПАТ КБ «Приватбанк» про отримання переказів за кодами 6, 78, 19, 21, 88 ОСОБА_4 Грошові перекази з кодами 84 та 77 отримали інші особи.

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що кошти від ОСОБА_3 кілька разів отримувала, однак це подарунки на свята та дні народження, які не можна вважати аліментними платежами.

Суд враховує твердження представника ОСОБА_3, що належних доказів сповіщення його довірителя про те, що по виконавчому листу № 407/176/2012 п/с 2/407/323/2012 виданому Вільногірським міським судом Дніпропетровської області 13.04.2012 року відкрито виконавче провадження і матеріали виконавчих проваджень Бабушкінського ВДВС та Вільногірського ВДВС таких відомостей не містять, однак суд не може визнати невірними розрахунки державного виконавця лише з підстав неповідомлення боржника. Правила ст. 196 СК України не вимагають попереднього попередження боржника про наявність заборгованості та її розмір.

Твердження боржника в скарзі про те, що при складанні довідки розрахунку державні виконавці у порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» не уточнили інформацію щодо заборгованості, яка міститься у розрахунку заборгованості, та склали довідки-розрахунки, у яких не відображені дані про розмір добровільно сплачених ним на виконання рішення суду аліментів у 2014-2015 роках, та неправильно зазначили його заборгованість по аліментам у період 2012-2013 року, розрахувавши її від середньої заробітної плати у м. Вільногірську, замість того, щоб розрахувати заборгованість виходячи з його заробітку за місцем його робіт суд не може прийняти до уваги. Зі змісту скарги випливає, що ОСОБА_3 був обізнаний про ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та посилається на те, що про наявність оскаржуваних довідок-розрахунків він дізнався після того, як ОСОБА_4 звернулась із позовом до суду про стягнення пені, однак до державного виконавця самостійно не звертався, доказів добровільної сплати аліментів або для надання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір до виконавчої служби не надав, а тому дії державних виконавців щодо складання оскаржуваних довідок розрахунків не суперечили положенням ЗУ «Про виконавче провадження», п. 7.13.1 та 7.23 Інструкції, ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 196 СК України, а відтак підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 судом не вбачається.

Керуючись ст.ст. 383,384, 385 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державних виконавців, заінтересовані особи Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, Бабушкінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена у пятиденний строк у апеляційному порядку.

Суддя І.А.Ілюшик