Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Собакінських С.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними та зміну договору споживчого кредиту ,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась в інтересах ОСОБА_1 до суду з позовом про захист її прав як споживача, визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк» неправомірними та зміну договору споживчого кредиту. В обґрунтування вимог представник позивачки зазначила, що 18 травня 2011 року між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №SAMDN6942, предметом якого є грошові кошт у розмірі 10000 грн. Позивачка вважає, що протягом 2014 року відбулася істотна зміна обставин, а саме, згідно ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», накладено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями. Між банком та позивачкою всупереч чинному законодавству укладено договір реструктуризації кредитного договору (генеральна згода від 23 листопада 2015 року) без врахування змін у законі , а саме: не скасовані у повному обсязі штрафи та пеня, зазначено,що на другмй день повернення кредиту позивачка повинна сплатити банку штраф у розмірі 1583,54 грн., не враховуючи на те, що позивачка має заборгованість за кредитом, їй збільшено ліміт кредиту з 10000 грн. до 20000 грн., не надано розрахунку, з чого складається заборгованість у розмірі 19408,12 грн. У зв'язку з тим, що відповідач при реструктуризації кредитного договору, укладеного з позивачкою, неправомірно не скасував пеню та штрафи у повному обсязі, нарахував додатково з невідомих обставин штраф у розмірі 1583,54 грн. та нарахував суму заборгованості більш, ніж вона була станом на 22 листопада 2015 року, вважає, що дана реструктуризація повинна бути скасована та заборгованість за кредитним договором перерахована. 26 грудня 2015 року позивачка направила на адресу відповідача заяву з проханням змінити укладений кредитний договір шляхом скасування генеральної згоди та перерахунком скасувати пеню і штрафи починаючи з 14 квітня 2014 року. Станом на 22 листопада 2015 року позивачці була нарахована заборгованість, яка складалась з заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування, пені та штрафів на загальну суму 19006,58 грн., однак після реструктуризації сума заборгованості стала складати 19408,12 грн. Вважає, що внесенням істотних змін до кредитного договору, стан позивачки погіршено, чим порушені її права. Просить скасувати генеральну угоду від 23 листопада 2015 року та перерахувати їй заборгованість за кредитним договором, скасувавши пеню та штрафи з 14 квітня 2014 року по теперішній час.

Позивачка в судове засідання не зявилась, її інтереси в суді представляє ОСОБА_2

Представник позивачки у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, оскільки між позивачкою та представником банку перед підписанням генеральної угоди було погоджено всі істотні умови вказаної угоди. Позивачці надавався час на ознайомлення з угодою, вона її читала та власноручно підписувала.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.

Судом встановлено, і це не оспорюється сторонами, що позивачка ОСОБА_1 не належно виконувала умови укладеного 18 травня 2011 року кредитного договору №SAMDN6942, в результаті чого виникла заборгованість, що станом на 23 листопада 2015 року складається з загального залишку заборгованості за відсотками 7839,95 грн., заборгованості за пенею та комісією 600 грн.

З метою мирного врегулювання спору, між сторонами укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 23 листопада 2015 року.

Відповідно до умов угоди ОСОБА_4 зменшено розмір заборгованості, а саме: відсотки на 566,84 грн., комісію на 43,38 грн., штраф на 973,32 грн.

Пунктом 1.1.2 угоди встановлено,що розмір заборгованості за кредитним договором складає 19408,12 грн.

Відповідно до п.1.3.3угоди, в день, наступний за днем повернення кредиту позивачка повинна сплатити банку штраф в розмірі 1583,54 грн. за договором 1.

Підписання вказаної генеральної угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості ОСОБА_1 за кредитом, що передбачено п.1.5 угоди.

Отже, п. 2.1 угоди встановлено,що банк надає ОСОБА_1 кредит в сумме 17687,12 грн. строком на 24 місяці, з 23 листопада 2015 року по 30 листопада 2017року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 17687,12 грн. в обмін на зобовязання по поверненню кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в визначені строки. Щомісячні платежі повинні складати 885,06 грн.

Умовами угоди встановлено,що у разі прострочення виплати за кредитом боржник повинен сплатити штраф в розмірі 1583,54 грн., а також пеню за кожен день прострочення.

ОСОБА_1 згідно укладеної угоди, ознайомлена та згодна з Умовами та правилами. Своїм підписом підтвердила факт надання їй інформації щодо умов кредитування.

Суду також було надано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18 травня 2011 року, яка підписана позивачкою власноручно з зазначенням того, що вона ознайомлена з умовами та правилами, а також погоджується з ними.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про заміну кредитного договору від 26 грудня 2015 року, остання зверталась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про зміну укладеного кредитного договору та скасування генеральної угоди, а також провести перерахунок за кредитним договором з урахуванням діючого законодавства.

На звернення ОСОБА_1, керівництвом ПАТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь № 20.1.0.0.0/7-20160110/1560 від 14 січня 2016 року, відповідно до якої позивачці було відмовлено в скасуванні генеральної угоди та перерахунку заборгованості.

Суду також було надано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18 травня 2011 року, яка підписана позивачкою власноручно з зазначенням того, що вона ознайомлена з умовами та правилами, а також погоджується з ними.

Доводи позивачки про те, що згідно ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 квітня 2014 року № 1669-VII та розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» відповідач не мав права нараховувати їй пеню і штрафи на суму заборгованості за кредитним договором, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачка добровільна погодилась на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, з генеральною угодою та її умовами була ознайомлена та власноручно підписала.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1О.є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 526,530 ,610,611,1048,1054 ЦК України, ст. ст. 10, 56, 60, 84, 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними та зміну договору споживчого кредиту.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко