Справа № 589/3847/16-ц
Провадження № 2/589/1191/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі слідчого судді Стародубцевої Л.О., з участю секретаря судового засідання Артеменко М.В., прокурора Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_1, обвинуваченого ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, його представника адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Шостка клопотання прокурора Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_1, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відношенні:

ОСОБА_2, 22.04,1997 р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця; громадянина України, не одруженого, непрацюючого, в порядку ст. 89 КК раніше не судимого, проживаючого Сумська, область, АДРЕСА_1, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та ст. 135 ч. 1 КК України, тобто в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний стан і мав змогу надати їй допомогу.

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2016 року прокурор Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_1, в судовому засіданні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_2 строком на 60 діб з урахуванням строку затримання з утриманням останнього в Новгоро- Сіверському СІЗО УДПтС України в Чернігівській області.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.08.2016 у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло - квартиру АДРЕСА_2, з 21 до 06 години наступної доби. Контроль, у відповідності до ст. 181 КПК України, за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6, який перебуває під домашнім арештом, покладено на Шосткинський ВП ГУНП в Сумській області.

Під час перевірочних заходів працівниками Шосткинського ВП ГУНП були виявлені та задокументовані порушення обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього обовязків щодо заборони залишати вказане в ухвалі житло у період часу з 21 до 06 години наступної доби, а саме було встановлено його відсутність у вказаний час 15.09.2016 та 16.09.2016, про що було повідомлено в адресу Шосткинської місцевої прокуратури та судді Шосткинського міськрайонного суду відповідними листами.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 КК України, злочин за ч.2 ст. 286 КК України є тяжким злочином і за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, а також те, що він є особою, що не судима в силу ст. 89 КК України, його поведінка свідчить про те, що останній на шлях виправлення ставати не бажає та може продовжити займатися злочинною діяльністю. На момент вчинення злочину є офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, вимоги обраного відносно нього Шосткинським міськрайонний судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконує.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 в подальшому, знаходячись на свободі, може перешкоджати встановленню обставин вчинення правопорушення, переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність.

У звязку з цим, застосування більш м'яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, не сприятиме повному та обєктивному судовому розгляду кримінального провадження.

Зазначене дає підстави вважати, що ОСОБА_2, на шлях виправлення не став, порушує покладені на нього обовязки визначені в ухвалі Шосткинського міськрайонного суду щодо запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, своїми діями може перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню що призведе до порушення розумних строків судового розгляду вказаного кримінального провадження, а також, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, є достатні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш мяких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор клопотання та його мотиви підтримав повністю просив задовольнити, надав до суду матеріали перевірки за фактом порушення обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за 15.09. 2016, 16.09.2016 року, 24.09. 2016 р., 25.09. 2016 р. та 26.09. 2016р.

Захисник ОСОБА_3, та обвинувачений ОСОБА_2, в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений ОСОБА_2, співпрацював з органом досудового слідства, за викликом якого зявлявся, після передачі кримінального провадження в суд також зявлявся за викликом до суду, це свідчить про те, що ОСОБА_2, не має наміру перешкоджати встановленню обставин вчинення правопорушення, переховуватись від органів слідства та суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

До 19.10.2016 у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Після закінчення строку дії ухвали він нікуди не зник та зявляється на всі судові засідання.

Той факт, що за інформацією Шосткинського відділу поліції від 15.09. 2016 та 16.09.2016 року при перевірці за адресою проживання вбачаються ознаки порушення ОСОБА_6 правил запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, т.я. при відвідуванні його вдома не було, ще не свідчить про порушення покладених на нього обовязків визначених в ухвалі Шосткинського міськрайонного суду щодо запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки працівниками поліції ретельно цей факт не був перевірений.

На даний час минув майже місяць як сплив строк обраного запобіжного заходу, тому прокурором безпідставно заявлено вказане клопотання.

Просять не обрати занадто суворий запобіжний захід, а обрати більш альтернативний мякий запобіжний захід не повязаний з позбавленням волі. Обвинувачений в порядку ст. 89 КК раніше не судимий, зявляється на виклики до суду, є студентом, за місцем навчання характеризується позитивно, тому при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відбудеться безпідставне погіршення його соціального стану.

Зокрема, ОСОБА_2, пояснив, що він постійно проживає за вказаною адресою в гуртожитку: АДРЕСА_1, разом з батьками, є студентом 2 курсу денного відділення Шосткинського хіміко-техногогічного коледжу, навчається щоденно, заняття закінчуються як о 15.00 год. так і о 15.30 год., отримує стипендію.

Щодо часу перевірки 15.09.2016 о 01.00 год. та 16.09.2016 року о 23.30 год. за адресою проживання, пояснив, що він 14 вересня 2016 року перебуваючи на вулиці підвернув праву ногу в наслідок чого з 14 вересня 2016 року по 07 жовтня 2016 року знаходився на лікуванні у лікаря травматолога Глебова Шосткинської ЦРЛ з діагнозом пошкодження зв'язок правої гомілковостопний суглоба, про що надав копію відповідної довідки лікарняної установи.

В процедурні кабінети лікарняної установи він доставався на автомобілі таксі чотири рази.

15.09.2016 о 01.00 год. та 16.09.2016 року о 23.30 год. він знаходився вдома та спав і не чув щоб хтось приходив, тому взагалі не знав що приходив поліцейській перевіряти дотримання домашнього арешту. Вранці мати йому сказала, що хтось приходив. Після цього мати була викликана до поліції з приводу перевірки домашнього арешту.

Після полегшення фізичного стану він поїхав в м. Київ на заробітки тому 24.09. 2016 р., 25.09. 2016 р. та 26.09. 2016 був відсутній вдома.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7, та ОСОБА_8, пояснили, що вони є батьками ОСОБА_6, мати працює ПП «Карал», а батько з 3.10.2016 року не працює. У батьків є єдиним сином.

Всі вони втрьох проживають у гуртожитку в 2-х кімнатах за вказаною адресою. Працівники поліції приходили з перевіркою з приводу виконання сином умов домашнього арешту, якщо це було у значно пізній час, то вони будили сина. У вхідних дверях дзвінка немає, тому всі хто до них приходить стукають у двері.

14 вересня 2016 року син підвернув праву ногу в наслідок чого з 14 вересня 2016 року по 07 жовтня 2016 року знаходився на лікуванні у лікаря травматолога Глебова Шосткинської ЦРЛ про що була видана довідка лікарняної установи для навчального закладу.

Син, перебуваючи на лікуванні, спочатку перевязки робив вдома, потім після полегшення фізичного стану, в процедурному кабінеті лікарняної установи.

15.09.2016 о 01.00 год. та 16.09.2016 року о 23.30 год. син знаходився вдома та спав, а також і вона з чоловіком о 23 годині вже спали та не чули щоб хтось приходив та стукав у двері.

Після цього 18 чи 19 вересня 2016 року ОСОБА_7, була викликана до поліції з приводу дачі пояснень з приводу перевірки її сина у зазначені дні, вона поліцейському пояснила, що син 15.09.2016 о 01.00 год. та 16.09.2016 року о 23.30 год. знаходився вдома та спав.

Допитаний в якості свідка поліцейський ОСОБА_9, пояснив, що він здійсював контрольну перевірку за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 під час дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_6 на дому перевірявся переважно після 24 години. Сімя проживає у гуртожитку. В коридорі світло тускле. Дзвінка у вхідних дверях не має, тому він стукав у двері та представлявся. Відкривав двері батько ОСОБА_6

15.09.2016 та 16.09.2016 року під час перевірки ОСОБА_6 на дому, він неодноразово стукав у двері, але двері ніхто не відчинив. Тому він написав рапорт про те, що під час перевірки двері ніхто не відчинив, оскільки він не міг знати внаслідок чого двері йому не відчинили.

Допитаний в якості свідка дільничний поліцейський ОСОБА_10, пояснив, що в його обслуговування входить центральний мікрорайон м. Шостка в тому числі й вул. Миру. З часу встановлення ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_6 контролювався з приводу правил додержання умов обраного запобіжного заходу. Особисто ним не було встановлено порушення правил домашнього арешту.

За наданими йому рапортами з приводу перевірки ОСОБА_6 на дому, ним було складено висновок про те, що ОСОБА_6, не перебував за місцем мешкання. Конкретно дати не памятає. При бесіді з цього приводу з матірю, вона повідомила, що її син відсутній вдома.

Потерпілий ОСОБА_4, його представник адвокат ОСОБА_5, покладаються на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, сідків, працівників поліції та вивчивши матеріали клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш мяких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоровя; міцність соціальних звязків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що ОСОБА_6 в порядку ст. 89 КК раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та ст. 135 ч. 1 КК України, тобто в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний стан і мав змогу надати їй допомогу.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду обвинуваченому ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з певними умовами його виконання, а також з забороною залишати житло - квартиру АДРЕСА_2, з 21 до 06 години наступної доби. Контроль, у відповідності до ст. 181 КПК України, за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6, який перебуває під домашнім арештом, покладено на Шосткинський ВП ГУНП в Сумській області строком на 60 днів з 19.08.2016 року по 19.10.2016 року.

З наданої копії довідки Шосткинської ЦРЛ вбвчається, що ОСОБА_6 з 14 вересня 2016 року по 07 жовтня 2016 року знаходився на лікуванні у лікаря травматолога Глебова Шосткинської ЦРЛ з діагнозом пошкодження зв'язок правої гомілковостопний суглоба.

Згідно наданих матеріалів поліції, вбачається, що під час перевірки правил додержання умов обраного запобіжного заходу, працівниками Шосткинського ВП ГУНП були виявлені та задокументовані порушення обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього обовязків щодо заборони залишати вказане в ухвалі житло у період часу з 21 до 06 години наступної доби, а саме було встановлено його відсутність у вказаний час 24.09. 2016 р., 25.09. 2016 р. та 26.09. 2016, та як пояснив обвинувачений він після полегшення фізичного стану поїхав в м. Київ на заробітки.

Проте, за час кримінального провадження в суді з 25.08.2016 року по теперішній час обвинувачений ОСОБА_6 у всі призначені судові засіданні зявлявся та приймав участь в судових засіданнях.

Обвинувачений ОСОБА_6 постійно проживає за вказаною адресою: АДРЕСА_1, разом з батьками.

Починаючи з 20.10.2016 року по теперішній час відносно обвинуваченого відсутній будь-який запобіжний захід. За цей час ні на адресу суду ні прокурору не надходило будь-яких повідомлень з приводу негативної поведінки обвинуваченого.

З наданої довідки навчального закладу вбачається, що ОСОБА_6 дійсно є студентом Хіміко-технологічного коледжу ім. Івана Кожедуба СумДУ 2 курсу денного відділення з 01.09.2016 р., закінчує курс навчання 30.06.2019р.

З характеристики навчального закладу вбачається, що ОСОБА_6 приймає участь в суспільному житті навчального закладу та характеризується позитивно.

Таким чином, ОСОБА_6 є соціалізованим.

Зазначені порушення за 15.09.16 та 16.09.2016 р. в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, що також не підтверджуються і матеріалами перевірки.

Тому, на думку суду застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є крайнім та суворим запобіжним заходом та за таких обставин слід відмовити в задоволенні прокурору в заявленому клопотанні.

Однак, аналізуючи обставини справи у сукупності, а саме, те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та ст. 135 ч. 1 КК України, тобто в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний стан і мав змогу надати їй допомогу.

Вказані обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений потребує контролю за його процесуальною поведінкою, оскільки існує ризик, передбачений п.1,п.4 ч.1 статті 177 КПК України, тому суд дійшов висновку, з урахуванням викладеного, відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не повязаного з триманням під вартою у вигляді особистого зобовязання з покладанням певних обвязків на строк з 17 листопада 2016 року по 15 січня 2017 року.

Керуючись ст.ст.176 -179, 193, 194, 196 КПК України, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод - суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді особистого забов`язання, зобовязавши обвинуваченого:

- прибувати за кожною вимогою до Шосткинського міськрайонного суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця навчання;

- не відлучатися з м.Шостка, Сумської області без дозволу суду.

Строк покладання обовязків з 17 листопада 2016 року по 15 січня 2017 року.

Строк дії ухвали до 16 січня 2017 року.

Повідомити письмово під розпис ОСОБА_2 покладені на нього обовязки та розяснити, що у разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0.25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_11