Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/597/16-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 19 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Гансецької І.А., Микитюк О.Ю.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 9 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Пріма Ніна Василівна, про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 13 серпня 2013 року уклала з відповідачем попередній договір, за умовами якого останній зобов'язувався до 13 серпня 2014 року укласти в майбутньому договір купівлі-продажу належного йому садового будинку та земельної ділянки, площею 0,45 га, які розташовані в Соколовському масиві товариства «Труд», на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Ціна даного нерухомого майна визначена сторонами у сумі 56000 грн.

Позивачка вказує, що на підтвердження свого наміру укласти договір купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки вона передала ОСОБА_1 28000 грн., що підтверджується п.2 попереднього договору. Решту коштів за придбане нерухоме майно вона зобов'язувалась сплатити в день підписання основного договору.

Однак відповідач, у строк до 13 серпня 2014 року без поважних причин не оформив документи на земельну ділянку, внаслідок чого основний договір не був укладений.

ОСОБА_2 також зазначає, що 26 вересня 2014 року воно уклала з ОСОБА_1 попередній договір про укладення в майбутньому, а саме 22 грудня 2014 року, договору купівлі-продажу вищезазначеного садового будинку та земельної ділянки. Відповідно до умов даної угоди вона передала відповідачеві 30000 грн., з яких 28000 грн. було сплачено нею за попереднім договором від 13 серпня 2013 року, та 2000 грн. передано 23 вересня 2014 року. Окрім того, вона сплатила ОСОБА_1 8000 грн., які він зобов'язувався використати для виготовлення документів, необхідних для укладення основного договору.

Вказаним попереднім договором, зокрема, передбачено, якщо порушення зобов'язань станеться з вини продавця, він зобов'язаний повернути покупцю отриману ним грошову суму у розмірі 38000 грн. та додаткового сплатити таку ж грошову суму, а всього - 76000 грн.

Оскільки у передбачений угодою строк основний договір не був укладений з вини відповідача, ОСОБА_2 просила стягнути з нього кошти за попереднім договором в сумі 76000 грн., 28652 грн. інфляційних нарахувань, 2442 грн. 41 коп. - три проценти річних та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 9 червня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 38000 грн., сплачених нею за попереднім договором від 26 вересня 2014 року, 38000 грн. відповідно до п.п.2.2 попереднього договору від 26 вересня 2014 року, 28652 грн. інфляційних втрат, 2442 грн. 41 коп.- три відсотки річних, 5000 грн. витрат на правову допомогу, а також 1396 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_2 не передавала йому кошти, передбачені попередніми угодами, жодних розписок на підтвердження даної обставини, суду не надано. Основний договір не був укладений внаслідок того, що сама позивачка у встановлений строк не з'явилась до нотаріуса.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу. При цьому, відповідач пояснив, що під час підписання першого попереднього договору отримав від позивачки лише 12000 грн. На той час він повністю не оформив документи на земельну ділянку, а саме не було витягу з Державного земельного кадастру. Отримані від ОСОБА_2 кошти він не витратив на виготовлення документів, необхідних для оформлення основного договору. В подальшому позивачка декілька разів ще сплачувала по 1000 чи 2000 грн. за попереднім договором, однак, загальну суму сплачених коштів він не пам'ятає, стверджуючи, що вона є значно меншою, ніж 38000 грн. Також вказує, що за другим попереднім договором не отримував кошти від ОСОБА_2

В день укладення основного договору він з'явився до приватного нотаріуса Пріми Н.В. При цьому, пояснив, що не закінчив оформлення документів на земельну ділянку, оскільки в нього були відсутні кошти.

Представник відповідача в судовому засіданні також пояснив, що при підписанні другого попереднього договору ОСОБА_1 передав у позику ОСОБА_2 2000 грн., що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Представники позивачки в судовому засіданні не визнали апеляційну скаргу.

Третя особа - приватний нотаріус Пріма Н.В. при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 2013 року між сторонами укладений попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов'язувався у термін до 13 серпня 2014 року укласти основні договори, за якими передати у власність (продати) ОСОБА_2 належний йому на праві власності садовий будинок та приватизовану земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,045 га, призначену для ведення садівництва, які розташовані в Соколовському масиві товариства «Труд» на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а ОСОБА_2 зобов'язувалась прийняти у власність в майбутньому ( купити) зазначене нерухоме майно, про що буде укладено та посвідчено окремі договори купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки.

Сторони погодили, що ціна даного нерухомого майна становить 56000 грн., яка є кінцевою та перегляду не підлягає.

Пунктом 2 цього договору передбачено, що на його виконання та в рахунок належних за основними договорами платежів, ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 кошти в сумі 28000 грн., які він отримав від покупця при підписанні цієї угоди. Факт передачі та отримання вказаних грошових сум буде підтверджуватись підписами продавця на даному попередньому договорі. Решту ціни продажу нерухомого майна, а саме 28000 грн. буде сплачено покупцем в день укладення основних договорів.

Попередньою угодою також передбачено, якщо порушення зобов'язання станеться з вини покупця, вказана грошова сума залишається у ОСОБА_1 Якщо порушення зобов'язання станеться з вини продавця, він зобов'язаний повернути покупцю отриману ним за цим договором грошову суму та додатково сплатити таку ж грошову суму.

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В. 13 серпня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за №3654.

26 вересня 2014 року сторони також уклали попередній договір, згідно з яким ОСОБА_1 зобов'язувався у термін до 23 грудня 2014 року укласти основні договори, за якими передати у власність (продати) ОСОБА_2 належний йому на праві власності садовий будинок та приватизовану земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,045 га, призначену для ведення садівництва, які розташовані в Соколовському масиві товариства «Труд» на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а ОСОБА_2 зобов'язувалась прийняти у власність в майбутньому ( купити) зазначене нерухоме майно, про що буде укладено та посвідчено окремі договори купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки.

Ціна садового будинку та земельної ділянки визначена сторонами у сумі 56000 грн., яка є кінцевою та перегляду не підлягає.

Також сторони домовились за день до укладення основних договорів зустрітись в приміщенні за адресою розташування робочого місця приватного нотаріуса Пріми Н.В. з метою передачі документів для підготовки проектів основних угод. Нез'явлення будь-якої із сторін в приміщення, що є робочим місцем приватного нотаріуса, до 18 години 22 грудня 2014 року буде вважатись порушенням їх обов'язків за цим договором ( п.1.3).

Відповідно до п.2.1 попереднього договору, на його виконання та в рахунок належних за основними договорами платежів, ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 кошти в сумі 30000 грн., з яких 28000 грн. було передано згідно з попереднім договором, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В. 13 серпня 2013 року, решту коштів - 2000 грн. було передано 23 вересня 2014 року, про що продавець стверджує своєю заявою, справжність підпису на якій засвідчено 23 вересня 2014 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В., за реєстром № 3651. В момент підписання цього договору ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 8000 грн., які він зобов'язується використати для виготовлення документів, необхідних для укладення основних договорів.

Згідно з п.2.2 попереднього договору, якщо порушення зобов'язання станеться з вини покупця, отримана продавцем грошова сума у розмірі 38000 грн. залишається у ОСОБА_1 Якщо порушення зобов'язання станеться з вини продавця, він зобов'язаний повернути покупцю отриману ним за цим договором грошову суму, тобто 38000 грн., та додатково сплатити таку ж грошову суму, а разом 76000 грн.

Вказаний попередній договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В. 26 вересня 2014 року та зареєстрований в реєстрі за №3698.

Відповідно до положень ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому ( основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частиною 2 даної норми передбачено, що сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

За правилами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зміст попереднього договору, укладеного між сторонами 26 вересня 2014 року, свідчить про сплату позивачкою ОСОБА_1 коштів в сумі 38000 грн. Даний договір є чинним та у встановленому законом порядку не оскаржений.

Окрім того, приватний нотаріус Пріма Н.В. в судовому засіданні пояснила, що сплата коштів за попередніми угодами відбулась у її присутності, після чого сторони підписали зазначені договори. На даний час вона не пам'ятає, які саме суми були передані позивачкою, проте будь-яких заперечень чи зауважень з боку ОСОБА_1 при посвідченні угод не було. Окрім того, факт отримання відповідачем коштів у розмірі, передбаченому попередньою угодою, підтверджується його підписом на заяві. Також їй відомо про те, що при передачі коштів за другим попереднім договором ОСОБА_1 передав у позику ОСОБА_2 кошти близько 2000 грн., проте відповідний договір укладений не був.

Окрім того, приватний нотаріус зазначила, що 22 грудня 2014 року ОСОБА_1 наприкінці робочого дня з'явився в приміщення, що є її робочим місцем, та повідомив про відсутність у нього необхідних документів для відчуження земельної ділянки, а саме: експертної оцінки та витягу з Державного земельного кадастру. На даний час вона точно не пам'ятає, чи з'являлась в офіс протягом зазначеного дня ОСОБА_2, однак відсутність документів у відповідача у будь-якому разі перешкоджала укладенню основних договорів.

Таким чином, в судовому засіданні встановлений факт отримання відповідачем коштів у сумі 38000 грн., а також факт його необгрунтованого ухилення від укладення основних договорів. Належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставини суду не надано.

Посилання представника ОСОБА_1 на передачу його довірителем у позику позивачці 2000 грн., не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки наявність між сторонами правовідносин, пов'язаних з договором позики, не є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 та не позбавляє ОСОБА_1 ставити питання про повернення даної суми у спосіб, передбачений законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув на користь позивачки кошти відповідно до попереднього договору від 26 вересня 2014, а також три відсотки річних та інфляційні нарахування.

З огляду на ту обставину, що позов задоволено в повному обсязі, на користь позивачки підлягають стягненню кошти, витрачені нею на правову допомогу, у розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією від 28 грудня 2015 року.

Разом з тим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та відповідно до положень ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищезазначене, рішення частині стягненні із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 1396 грн. підлягає скасуванню.

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційу скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 9 червня 2016 року в частині стягненні із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 1396 грн. скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Судді: