Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю Волощука П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Кузнецовського міського суду від 20 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів з 01.09.2014р. по 31.08.2015р. в розмірі 7229,21 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Кузнецовського міського суду від 23.03.2016 року заяву про перегляд заочного рішення Кузнецовського міського суду від 20.10.2015 року залишено без задоволення.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає його незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

Вказує на те, що в період за який суд 1-ї інстанції стягнув неустойку він не мав постійного стабільного доходу, оскільки був безробітним не відмовляється від сплати аліментів на утримання сина і по можливості намагався це робити. Вказане підтверджується банківськими квитанціями від 24.03.2015р., 08.06.2015р., 10.06.2015р., 26.05.2015р., 01.07.2015р, 25.11.2015р., копії яких долучені як додатки до апеляційної скарги. Таким чином, підстави для покладення на нього відповідальності у вигляді неустойки за прострочення сплати аліментів відсутні, оскільки не доведено існування в нього умислу про не сплату чи ухилення від сплати аліментів, а значить не підтверджено належними і допустимими доказами існування в нього та його діях вини в утворенні заборгованості по аліментах.

Зазначає про те, що розмір неустойки судом 1-ї інстанції було визначено з розрахунку складеного позивачем, однак, він є неправильним, оскільки позивач невірно визначила суму заборгованості та кількість днів прострочення. Вказує, що в наданій позивачем довідці-розрахунку по аліментах від 20.08.2015р., виданій ВДВС Кузнецовського МУЮ, не зазначено суми сплачених ним аліментів в червні 2015 року.

Крім того, вказує на те, що позивач просить стягнути неустойку за період з 01 вересня 2014р. по 31 серпня 2015р. в той час як довідка-розрахунок по аліментах видана станом на 20.08.2015р. і в ній зазначено нараховані та сплачені аліменти за період з серпня 2014р. по

_____________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. - Малков В.В.

Провадження №22ц/787/884/2016 Доповідач - Боймиструк С.В.

липень 2015р. включно, тобто неустойка за серпень 2015 не може бути нарахована, оскільки відсутні правові підстави для цього, тому що не встановлено чи є заборгованість по аліментах за цей місяць.

Вважає, що, розмір неустойки може бути розрахований за період з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2015 року і має проводитись у відповідності до правової позиції Верховного Суду України у рішенні по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року та формули викладеній у ній, і сума неустойки становитиме не 7229,21 грн., а 838,90 грн., як наведено у розрахунку долученому ним до апеляційної скарги.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Представник ОСОБА_2 адвокат Волощук П.С., в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 завчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явилась та причин неявки не повідомила, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в шлюбі, який розірвано 07 червня 2012 року (а.с.6), мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського МУЮ у Рівненській області 02 березня 2012 року (а.с.5).

На підставі рішення Кузнецовського міського суду від 07 червня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2012 року (а.с.7).

18 листопада 2014 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3. (а.с.3).

Згідно з довідки-розрахунку по аліментах від 20 серпня 2015 року, здійсненого державним виконавцем ВДВС Кузнецовського МУЮ Конотопчик І.О., встановлено, що розмір заборгованості по аліментах стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, станом на 20.08.2015р. складає в сумі 3394,40 грн., та утворилась за період з серпня 2014 року по липень 2015 року (а.с.8).

Відповідно до розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів наведеного позивачкою в позовній заяві, розмір неустойки (пені) по сплаті аліментів, який підлягає до стягнення з ОСОБА_2 за період з 01.09.2014р. по 31.08.2015р. (365 днів) становить 7229,21 грн. (а.с1-2).

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд 1-ї інстанції прийшов до висновку, що наданий позивачем розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, згідно якого розмір неустойки за період з 01.09.2014р. до 31.08.2015р. (за 365 днів прострочення) складає 7229,21 грн., визнав таким, що складений у відповідності до положень ст. 196 СК України.

Такий висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.195 СК України та ст.74 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" (з подальшими змінами та доповненнями), розмір заборгованості з виплати аліментів визначається державним виконавцем, а за наявності спору питання про розмір такої заборгованості вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленому законом.

Згідно наданої відділом ДВС Кузнецовського міського управління юстиції довідки-розрахунку, за період з серпня 2014 року по липень 2015 року включно нараховані аліменти в сумі 3794,40 грн. У цей період відповідачем сплачено 400 грн. (у березні та липні 2015 року по 200 грн.) і заборгованість по аліментах у ОСОБА_2 за період з 01.08.2014р. по 31.07.2015р. становить - 3394,40 грн.(а.с.8).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідач протягом вказаного періоду добровільно неодноразово сплачував аліменти, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій, оскільки нарахування пені за прострочення сплати аліментів має здійснюватися у відповідності до розрахунку наданого державним виконавцем.

ОСОБА_2 дії державного виконавця з приводу визначення розміру заборгованості за аліментами не оскаржувались.

Позивач просить стягнути неустойку за період з 01 вересня 2014 року до 31 серпня 2015 року в той час як в довідка-розрахунок по аліментах видана станом на 20.08.2015р. і в ній зазначено нараховані та сплачені аліменти за період з серпня 2014 року до липня 2015 року включно, тобто неустойка має бути нарахована саме за цей період, оскільки відсутні правові підстави для того щоб не враховувати неустойку за серпень 2014 року та врахувати за серпень 2015 року, який не включений в довідку-розрахунок. (а.с.8)

Таким чином, розмір неустойки має бути розрахований за період з 01 серпня 2014 року до 31 липня 2015 року (період визначений в довідці ДВС) і це не є виходом за межі позовних вимог, оскільки саме цей період зазначено в розрахунку здійсненому позивачем в тексті позовної заяви (а.с.1 зворот).

Згідно п.8, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" судам роз'яснено, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст.215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст. 60 ЦПК України).

Суд 1-ї інстанції наведене не врахував та у своєму рішенні не навів розрахунок неустойки, з якого він виходив при обчисленні її розміру та не перевірив розрахунок, наданий ОСОБА_3 до позовної заяви, навівши обґрунтування його правильності.

Доводи апеляційної скарги про те, що немає підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді неустойки за прострочення сплати аліментів, оскільки не доведено існування в нього умислу щодо не сплати чи ухилення від сплати аліментів, а значить не підтверджено належними і допустимими доказами існування в нього та його діях вини в утворенні заборгованості по аліментах, не заслуговують на увагу та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які були належним чином досліджені судом 1-ї інстанції.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Статтями 180, 196 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину та відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідачем в суді 1-ї інстанції і його представником в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано доказів об'єктивної неможливості надання утримання ним своїй дитині. Посилання апелянта, що в спірному періоді він був безробітним не заслуговує на увагу.

На відміну від непрацюючої особи, статус безробітного передбачає перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання відповідної грошової допомоги від держави. Тобто апелянт не спростував наявності своєї вини у виникненні заборгованості по аліментах.

Згідно з ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Факт неповного виконання платником аліментів ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 не заперечувався, підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними помісячно державним виконавцем.

При ухваленні рішення суд 1-ї інстанції дійшов правильного висновку про покладення на відповідача обов'язку сплатити неустойку за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину.

Разом з тим, розрахунок суми заборгованості наданий позивачем до матеріалів справи з яким погодився суд 1-ї інстанції було здійснено без врахування вищезазначених вимог закону.

Виходячи із помісячного розрахунку заборгованості платника аліментів ОСОБА_2, складеного державним виконавцем станом на 20 серпня 2015 року за період з серпня 2014 року до липня 2015 року, сума неустойки дорівнюватиме 1030 грн. 33 коп., яка обчислюється у розмірі 1% відсотка від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за кожен місяць прострочки, розрахованих державним виконавцем (317,70 грн. х 1% х 31 день (за серпень 2014р.) + 317,70 грн. х 1% х 30 днів (за вересень 2014р.) + 330,60 грн. х 1% х 31 день (за жовтень 2014р.) + 330,60 грн. х 1% х 30 днів (за листопад 2014р.) + 330,60 грн. х 1% х 31 день (за грудень 2014р.) + 309,60 грн. х 1% х 31 день (за січень 2015р.) + 309,60 грн. х 1% х 28 днів (за лютий 2015р.) + 109,60 грн. (309,60 - 200) х 1% х 31 день (за березень 2015р.) + 309,60 грн. х 1% х 30 днів (за квітень 2015р.) + 309,60 грн. х 1% х 31 день (за травень 2015р.) + 309,60 грн. х 1% х 30 днів (за червень 2015р.) + 109,60 грн. (309,60 - 200) х 1% х 31 день (за липень 2015р.).

У зв'язку з наведеним на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.08.2014р. до 31.07.2015р. в розмірі 1030 грн. 33 коп.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, то з ОСОБА_3 на його користь підлягає до стягнення половина сплаченого судового збору за її подачу, тобто 134 грн.

Враховуючи викладене, оскільки місцевим судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення по справі та його висновки не в повній мірі їм відповідають, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в частині періоду за який має стягуватись неустойка за прострочення сплати аліментів та її розміру.

Керуючись ст. ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, 309 , 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2014р. по 31.08.2015р. в розмірі 7229,21 грн. - змінити.

Зменшити суму стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за період з 01.08.2014р. по 31.07.2015р. з 7229,21 грн. до 1030,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 134 грн. - частину понесених ним витрат з оплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :