АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1984/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2240/16Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

секретар Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 10 грудня 2015 року (а.с. 142-143), просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №183-М від 13 серпня 2007 року у розмірі 4 304 736,12 грн звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру №11 за адресою вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження; передати її в управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до моменту її реалізації; виселити з неї ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 13.08.2007 року з ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 183-М, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 42130,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 10,7% річних. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань, що виникають з кредитного договору №183-М між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки №183-М від 13 серпня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_4 передала в іпотеку іпотекодержателю АТ «Банк «Фінанси та Кредит» нерухоме майно: двокімнатну квартиру №11 за адресою вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м.

Вказувало, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 312366,19 грн., однак до цього часу рішення суду не виконано. Станом на 02.04.2015 року заборгованість позичальника становить 4 304 736,12 грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 183-М від 13 серпня 2007 року в розмірі 1 876 699,24 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру №11 за адресою вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 600770,00 грн.

Передано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в управління до моменту реалізації предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру №11 за адресою вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області.

Виселено ОСОБА_4 з квартири №11 за адресою вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII.

Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13 серпня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №183-М за яким відповідачу було надано кредит у сумі 42130,00 доларів США. з оплатою по процентній ставці 10,7% річних для придбання 2-х кімнатної квартири, яка розташована за адресою: вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м. Позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти до 12 серпня 2027 року здійснюючи погашення щомісяця в у розмірі 175,54 долари США згідно Графіка зниження розміру заборгованості. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок (а.с.9-10).

13 серпня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір №183-М з метою забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира по вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_6 13.08.2007 року за №4813, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13.08.2007 року за № 2278127 (а.с.11-12). Договір іпотеки був посвідчений нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_6 13 серпня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 4815, та накладено заборону на відчуження предмету іпотеки.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про іпотеку» будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Пунктом 2 іпотечного договору передбачена можливість зміни процентної ставки за користування кредитом, при цьому обовязок укласти з іпотекодержателем відповідну додаткову угоду покладений на іпотекодавця.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на час зміни процентної ставки, яка відбулася (як встановлено рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.04.2009 року) з 26.05.2008 року (а.с.27, 174-175), обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Отже зміна процентної ставки за кредитним договором не призводить до недійсності чи припинення договору іпотеки, тим більше що відповідна вимога відповідачем заявлена не була.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2009 року достроково розірвано кредитний договір №183-М від 13 серпня 2007 року, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_4 Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 і поручителя ОСОБА_5 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 310 636 грн. 19 коп. заборгованості за кредитним договором (а.с.174-175). Доказів погашення цієї заборгованості відповідачем не надано.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до обгрнутованого висновку про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки, з яким погоджується колегія суддів.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законом України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом (стаття 17).

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє. але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобовязань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобовязань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання.

Отже, аналіз зазначених норм показує, що, припинення зобовязання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином, а розірвання кредитного договору не є підставою для припинення іпотеки, якою може забезпечуватися виконання зобовязання, що виникло до набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору.

Аналогічні висновки викладені в правові позиції Верховного Суду України, висловленій при розгляді справи №6-939цс15 від 09 вересня 2015 року.

Умовами укладеного 13 серпня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 договору іпотеки встановлено, що договір закінчує свою дію з припиненням основного зобовязання. Свої зобовязання за кредитним договором ОСОБА_4 не виконала, а відповідно основне зобовязання не припинене.

Не можна погодитись з посиланням апелянта на пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вони суперечать нормам статей 257, 258, 599 ЦК України, а також статей 12, 17 Закону України «Про іпотеку».

Доказів сплати частини заборгованості за кредитним договором № 183-М від 13 серпня 2007 року відповідачами не надано, а тому посилання на це в апеляційній скарзі не може бути взято до уваги колегією суддів.

Доводи апелянта щодо неможливості задоволення позовних вимог банку у звязку зі реєстрацією у квартирі №11 за адресою вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області її малолітнього онука ІНФОРМАЦІЯ_1 є безпідставними.

Так, відповідно до розяснень, викладених у п. 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Дитина була народжена і зареєстрована у квартирі №11 за адресою вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області після укладення договору іпотеки, який сторонами не оспорювався, а тому висновки місцевого суду повною мірою відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення, повною мірою враховано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який не звільняє осіб від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на певний період.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення та не впливають на обовязки ОСОБА_4, шо виникли на підставі договору іпотеки від 13 серпня 2007 року.

Однак, при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим судом допущено помилку при визначенні розміру заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 183-М від 13 серпня 2007 року в рахунок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру №11 за адресою вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області.

Враховуючи, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2009 року достроково розірвано кредитний договір №183-М від 13 серпня 2007 року, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_4, нарахування відсотків та комісії по ньому припиняється з часу набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору, а саме з 29 квітня 2009 року.

Так, відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_4 по відсоткам за користування кредитом станом на 29 квітня 2009 року становить 4800,58 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 119 475,11 грн. Заборгованість ОСОБА_4 по комісії за користування кредитом відповідно до розрахунку наданого банком становить 5106,12 грн.

Від так, загальний розмір заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 183-М від 13 серпня 2007 року в рахунок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру №11 за адресою вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області становить 119 475,11 грн. + 5106,12 грн. + 991667,26 грн. = 1 116 248,49 грн.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, порушення вимог статті 59 ЦПК України щодо допустимості засобів доказування, необґрунтована відмова суду в задоволенні клопотання осіб, які беруть участь у справі, у дослідженні доказів (стаття 60 ЦПК України), порушення вимог статті 215 ЦПК України щодо змісту рішення суду тощо.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення, і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню, розподілу судових витрат тощо. Якщо помилки у такому рішенні стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, то їх усунення необхідно вважати також зміною рішення, тому апеляційний суд не повинен усувати такі помилки ухвалою із зазначенням про залишення рішення без змін з його уточненням чи доповненням.

У разі ухвалення нового рішення або зміни рішення суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині рішення дає оцінку доказам, що наявні в матеріалах справи, а також новим доказам, якщо вони досліджувалися, в їх сукупності за правилами, встановленимистаттею 212 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, рішення місцевого суду підлягає зміні. Зменшенню підлягає розмір відсотків та комісії, в рахунок погашення яких реалізовується предмет іпотеки.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року змінити, зменшивши розмір заборгованості ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 183-М від 13 серпня 2007 року в рахунок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру №11 за адресою вул. Гоголя 38, м. Миргород Полтавської області з 1 876 699,24 грн. до 1 116 248,49 грн.

В іншій частині рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Ю. Мартєв

ОСОБА_7

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1