Справа № 659/249/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року Нижньосірогозький районний суд Херсонської області у складі: головуючого - судді Панкєєва В.М., при секретарі Юрчук Н.С., з участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пестрецової Р.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нижні Сірогози Херсонської області судову справу провадженням № 659/249/16-ц за позовом представника позивача за угодою Пестрецової Р.Г. в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 з господарчими та побутовими будівлями та спорудами

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача за угодою Пестрецова Р.Г. в інтересах ОСОБА_3 звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, набутих за час перебування у шлюбі, мотивуючи свою вимогу тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому Нижньоторгаївської сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області шлюбі в період з 20 серпня 1988 року по 28 липня 2009 рік, 17 червня 1992 року сторонами був придбаний будинок АДРЕСА_1, договір купівлі продажу посвідчений нотаріусом державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 740, вартість будинку складає 50000 гривень. Після придбання будинку разом з відповідачем проживала в будинку родиною, з дітьми, вели спільне господарство, поліпшували спільними зусиллями благоустрій домоволодіння. 23 липня 2009 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час у спірному будинку зареєстровані позивач, відповідач ОСОБА_4, дочка ОСОБА_6 з чоловіком, їх неповнолітні діти та син ОСОБА_7. Позивач прохає визнати її право власності на ? частку житлового будинку № 6, господарчих та побутових будівель, та споруд по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача за дорученням адвокат Пестрецова Р.Г. викладені у позовній заяві вимоги підтримала, прохала визнати право ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 право на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 Пестрецова Р.Г. пояснила, що маючи єдине бажання - гарантовано отримати у власність свою частку спірного будинку, з частиною господарських та побутових споруд, розташованих на присадибній ділянці, прохала судовим рішенням закріпити право позивача ОСОБА_3 на ? частку житлового будинку, господарчих та побутових будівель, та споруд по АДРЕСА_1, прохала позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 визнав позов в інтересах ОСОБА_3 у повному обсязі, пояснивши, що дійсно будинок № 6 та господарські споруди по АДРЕСА_1 є спільним надбанням сторін за час перебування у шлюбі, знаючи норми закону, згоден з тим, що ? частина майна, нажитого у шлюбі, належить кожній з сторін в рівних долях, тому згоден з заявленою позивачем вимогою про визнання права ОСОБА_3 на ? частку будинку № 6 та господарських споруд по АДРЕСА_1, відповідач стверджував, що не ставив перепон у тому, щоб дочка перейшла та жила з своєю сім'єю у будинку АДРЕСА_1, оскільки сам в цьому будинку не проживає, у цьому будинку на цей час ніхто не мешкає.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 уклали шлюб 20 серпня 1988 року, актовий запис № 6. Після укладення шлюбу прізвище дружини ОСОБА_4 (а.с. 6).

17 червня 1992 року відповідно до договору купівлі продажу, укладеного між радгоспом «Хлібороб» та ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_4 придбав у господарства житловий будинок із сараєм. Рішенням 9-ї сесії Нижньоторгаївської сільської ради народних депутатів від 27 травня 1992 року ОСОБА_9 надана у довічне користування земельна ділянка розміром в 0,22 гектари (а.с.31).

Відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок № 6 загальною площею приміщень в 66,2 квадратних метри по АДРЕСА_1 замовником виготовлення технічної документації є ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 26 від 23 липня 2009 року, після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: їй - ОСОБА_3. (а.с. 7).

Відповідно до довідки Нижньоторгаївської сільської ради ОСОБА_3 1971 року народження зареєстрована в будинку АДРЕСА_1. В цьому ж будинку зареєстрований ОСОБА_4 1965 року народження(а.с. 8).

Вислухавши представника позивача адвоката Пестрецову Р.Г., відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали судової справи, суд встановив, що сторони в період з 20 серпня 1988 року по 28 липня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5, 6). Відповідно до с свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 28 липня 2009 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть (а.с. 7, 8). Після припинення подружніх відносин та ведення спільного господарства сторони не дійшли згоди щодо порядку поділу майна, нажитого за час проживання однією сім'єю.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, Якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з положеннями п.22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України, та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись 10, 11, 60, 88, 130 п. 4, 143-146, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 70 - 71, 110, 112 СК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частку спільно нажитого за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 майна - житлового будинку № 6, господарчих і побутових будівель та споруд по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 551 гривні 20 копійок, та на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області на протязі десяти днів з дня проголошення рішення суду через Нижньосірогозький районний суд Херсонської області

Суддя: В. М. Панкєєв