Справа № 308/2213/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2016 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Бондаренка Ю.О.

при секретарі - Рогач О.Я.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 9 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», ОСОБА_4 про визнання договору поруки неукладеним,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 пред'явив до ПАТ «Альфа Банк» позов про визнання договору поруки неукладеним.

Позов мотивований тим, що на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30.07.2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором.

Після ознайомлення з матеріалами справи, які стали підставою для ухвалення третейським судом рішення відповідачу стало відомо, що як підставою для ухвалення третейським судом рішення став договір поруки №SME0016677/3 від 15.08.2008 року.

Позивач вважає, що вказаний договір поруки не може вважатися укладеним, оскільки в порушення ст. 640 ЦК України, позивачем, після підписання такого договору, не було повернуто йому примірник договору. Крім того, в договорі поруки не містяться відомості про розмір зобов'язань боржника та відсутні відомості про ознайомлення позивача зі змістом кредитного договору, що свідчить про те, що сторони не досягнуто згоди з істотних умов договору поруки.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати договір поруки №SME0016677/3 від 15.08.2008 року неукладеним.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 9.09.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Альфа Банк», ОСОБА_4 про визнання договору поруки неукладеним відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує на те, що судом не дано правової оцінки наведеними позивачем доказам та ухвалено необґрунтоване рішення.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити у задоволенні такої, залишивши оскаржуване рішення без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, через засоби масової інформації (газета «Новини Закарпаття» №21 (4486) від 23.02.2016 року).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 15.08.2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №SME0016677/3 для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором №SME0016677 від 15.08.2008 року (а.с. 3).

25.05.2009 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору поруки № SME0016677/3 від 15.08.2008 року, відповідно до якої були внесені зміни до вказаного договору (а.с.34).

Рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30.07.2009 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №SME0016677 від 15.08.2008 року та договорами поруки №SME0016677/1 від 15.08.2008 року, №SME0016677/2 15.08.2008 року та №SME0016677/3 від 15.08.2008 року позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» задоволені та стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 суму заборгованості (а.с. 4-9).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав визнавати договір поруки №SME0016677/3 від 15.08.2008 року неукладеним, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2, 3 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Якщо сторони домовилися укласти договір у письмовій формі, то такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно до роз'яснень п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК.

З оскаржуваного договору поруки слідує, що 15.08.2008 року ОСОБА_3 власноручно підписав такий договір, що є наслідком його укладення, а тому, відповідно, сторони вказаного договору досягли згоди щодо всіх істотних умов останнього, у зв'язку з чим договір поруки не може бути визнаний неукладеним.

Крім того, 25.05.2009 року позивач також підписав додаткову угоду до договору поруки №SME0016677/3 від 15.08.2008 року з п. 1 якої слідує, що поручитель підтверджує, що він ознайомлений з умовами додаткової угоди від 25.05.2009 року до кредитного договору № SME0016677 від 15.08.2008 року та надає згоду на змінення обсягу відповідальності позичальника за кредитним договором і поручається перед кредитором за виконання позичальником обов'язку повернути кредит і сплатити кредитору проценти за користування кредитом та здійснювати інші платежі у порядку та строки, визначені кредитним договором та додатковою угодою до кредитного договору.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, застосування якого було заявлено представником відповідача у суді першої інстанції (а.с. 103).

Доводи наведені представником позивача в апеляційній скарзі, не дають підстав вважати, що строк позовної давності пропущений з поважних причин, оскільки такий слід рахувати з моменту укладення договору поруки, тобто з 15.08.2008 року (а.с.3).

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись п.1 ст. 307, ст. ст. 308, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :