Апеляційний суд міста Києва
Справа № 753/6426/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1732/16 Доповідач у суді апеляційвої інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

02.03.2015 позивач ОСОБА_4 ( мешканка м. Керчі АР Крим) через свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом за захистом своїх порушених прав споживача ПАТ КБ " Приватбанк", вважаючи поширення на правовідносини Закону України «Про захист прав споживачів та просила стягнути на її користь кошти за депозитними вкладами:

- За вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 5 339,20 доларів США, що є еквівалентом 148 232,85 гривень;

-3а вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 7 158,94 США доларів, що є еквівалентом 198 754,51 гривень;

-За вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 15 194,57 доларів США, що є еквівалентом 421 848, 67 гривень;

-3а вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 10 061, 36 доларів США, що є еквівалентом 279 334, 75 гривень.

Судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності до вимог чинного законодавства України та угоди між сторонами, 30 грудня 2010 року між позивачем ОСОБА_4 та ПАТ "КБ "Приватбанк" було укладено договір депозитного вкладу "Стандарт" №SAMDN1497 відповідно до умов якого позивач внесла на рахунок відповідача НОМЕР_5 (під час чергової пролонгації його було змінено на НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 5 300,00 доларів США , а відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 8,5% річних та сплачувати їх, відповідно до пункту 1 договору, кожного місяця. Строк розміщення вкладу, сторонами було узгоджено на 6 місяців по 30.06.2011 включно, але відповідно до пункту 3 зазначеного договору строк дії договору подовжувався по його закінченню, автоматично, на 6 місяців.

19 листопада 2013 року між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір депозитного вкладу "Стандарт" №SAMDNWFD100 , відповідно до умов якого позивач внесла на рахунок відповідача НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 7 000 доларів США (договір та квитанція про електронний переказ з картки , а відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 6,5% річних та сплачувати їх, відповідно до пункту 2 договору, кожного місяця на рахунок НОМЕР_2. Строк розміщення вкладу, сторонами було узгоджено на 3 місяці по 19.02.2014 включно, але відповідно до пункту 3 зазначеного договору, строк дії договору подовжувався по його закінченню, автоматично, на новий термін.

28 січня 2014 року між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір депозитного вкладу "Стандарт" №SAMDNWFD800, відповідно до умов якого позивач внесла на рахунок відповідача НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, а відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 8% річних та сплачувати їх, відповідно пункту 2 договору кожного місяця на рахунок НОМЕР_3. Строк розміщення вкладу сторонами було узгоджено на 3 місяці по 28.04.2014 включно, але відповідно до пункт 7 зазначеного договору, строк дії договору подовжувався по його закінченню, автоматично, на новий термін.

11 лютого 2014 року між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір депозитного вкладу "Стандарт" №SAMDNWFD800, відповідно до умов якого позивач внесла на рахунок відповідача НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, а відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 8% річних та сплачувати їх, відповідно пункту 2 договору, кожного місяця на рахунок НОМЕР_4. Строк розміщення вкладу, сторонами було узгоджено на 3 місяці по 11.05.2014 включно, але відповідно до пункту 7 зазначеного договору, строк дії договору подовжувався по його закінченню, автоматично, на новий термін.

Загальновідомим є факт, що окупація території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в березні 2014 року, порушила роботу банківської системи в регіоні, що призвело до виникнення загрози інтересам вкладників та інших кредиторів банків. Беручи до уваги неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя Правління Національного банку 6 травня 2014 року прийняло Постанову №260, якою припинило подальшу діяльність українських банківських установ та їх відокремлених підрозділів на зазначеній території.

Позивач, до початку вказаних обставин, а саме 19 лютого 2014 року отримала довідку №1233931 (підписана головним бухгалтером банку Коротиною JI.I.), відповідно до якої на рахунках відкритих ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_4, знаходяться належні їй грошові кошти:

1.3а вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 5 300 доларів США.

2.3а вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 7 076,24 доларів США.

3.За вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США.

4.3а вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США.

Також, до винесення Постанови №260 від 06.05.2014 і до припинення діяльності банків, відповідач підтверджував залишки грошових коштів неодноразово (1 і 2 травня 2014 року):

1.За вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 5 339,20 доларів США.

2.3а вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 7 158,94 доларів США.

3.За вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 15 194,57 доларів США.

4.3а вкладом "Стандарт" на рахунку НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 10 061, 36 доларів США.

Для складання податкової декларації за 2013 рік, відповідач також надавав довідку №1423897 від 16.04. 2014 про залишки та відкриті депозити протягом 2013 року.

Згодом, вже й після припинення діяльності відокремлених підрозділів банків на території Криму, відповідачем було встановлено спосіб надання інформації про залишки на рахунках (інформація розміщена на сайті https://privatbank.ua/krym/). В зверненні зазначається: "Обращаем Ваше внимание, что с 27 апреля мы запускаем возможность для клиентов Крыма получить справку о состоянии своих счетов. Для этого достаточно позвонить по номеру 3700."

Саме таким шляхом ОСОБА_4 затребувала довідки та виписки, надані до матеріалів справи. Відповідно, ПАТ "КБ "Приватбанк" визнає довідками за 23.05.2014 та 26.05.2014, що на рахунках відкритих ПАТ КБ "Приватбанк" позивачу, знаходяться грошові кошти в тих самих сумах, що були до початку окупації.

У пункті 2 договорів депозитного вкладу "Стандарт" за договорами вкладу, вказується, виплата відсотків по вкладу здійснюється кожний цілий місяць, що минув з моменту укладання договору, в перший робочий день, наступний за датою укладання договору на відповідний рахунок/карту, номер якої вказується у договорі.

Відповідно до пункту 5, 6 і 7 договорів депозитного вкладу, передбачено порядок розірвання договорів та повернення грошових коштів та нарахованих відсотків. В них передбачено, що у випадку дострокового розірвання договору, сторони повинні повідомити одна одну про свій намір за два банківські дні до дати такого розірвання. В цьому випадку передбачено, що дія договору припиняється разом із виплатою усієї суми вкладу з відсотками. Банк зобов'язується на вимогу клієнта повернути суми вкладу та відсотки, в тому числі, і фактичний період користування вкладом. Термін виконання обов'язку з повернення суми вкладу після заявлення вимоги про розірвання договору, договором не встановлений.

Таким чином, відносини, що виникли між позивачем та відповідачем мають ознаки правовідносин, що регулюються параграфом 3 глави 71 Цивільного кодексу України.

ОСОБА_4 з метою припинення дії договорів депозитного вкладу "Депозит плюс» своєчасного повернення суми депозитного вкладу та відсотків, 11 квітня 2014 року зверталася безпосередньо до ПАТ "КБ "Приватбанк", з проханням повернути їй грошові кошти разом з нарахованими відсотками. Проте, у своїх відповідях ПАТ "КБ "Приватбанк" на ці звернені надав відповіді (долучені до позову), які навіть не стосувались суті пред'явлених до нього вимог.

ОСОБА_4 зверталась до Національного Банку України та Торгово-промислової палати з запитами, щодо можливості повернення банком грошових коштів. Національний Банк України зазначив в своєму листі, що ОСОБА_4 з цим питанням має звертатись безпосередньо до банку, а Торгово-промислова палата навіть конкретизувала куди - до відділень розташованих в Київських та Херсонській областях.

Таким чином, було підтверджено незаконність дій відповідача та його обов'язок видавати вклади на іншій, окрім окупованої, території України. Отже позивач звертає увагу суду, що посилання відповідача на необхідність виконання його зобов'язання тільки на території АР Крим є безпідставними. У відповідності до вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", №1207-18 від 15.04.2014 на території АР Крим діє Конституція України та закони України. Згідно статі 11 цього Закону, право власності (в тому числі і на вклади фізичних осіб у банківських установах) охороняється згідно із законодавством України.

Вказаний закон не встановлює обмеження банкам щодо обслуговування та виконання зобов'язань перед клієнтами, які знаходяться на території АР Крим, тому посилання на нього керівництва ПАТ КБ "Приватбанк" безпідставне і, зрозуміло, не дає право банку, який припинив свою роботу на території АР Крим, блокувати рахунки клієнтів, фактично привласнювати собі їхні кошти.

Постановою Національного Банку України №260 від 06 травня 2014 року не передбачається дозвіл банкам відмовитися виконувати зобов'язання перед клієнтами, в тому числі, і відмовитися видавати наявні на рахунках вклади.

У Постанові Правління Національного банку України від 3 листопада 2014 року №699 банкам України надається вказівка щодо вчинення дій банками, на рахунках яких наявні кошти вкладників, які мають постійне місцезнаходження на території АР Крим. Так, згідно абзацу ( пункту 6 Постанови №699 банк закриває відкритий до набрання чинності Законом вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи - суб'єкта Криму відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Кошти перераховуються банком на рахунок цієї фізичної особи-нерезидента, відкритий у банках України.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Зокрема зазначав, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторони позивача, хоча заяву було подано з приводу проведення одного судового засідання, а не розгляду справи по суті. Судом справа була розглянута за одне судове засідання. При цьому суд порушив засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Суд не звернув уваги і не витребував у банку усіх необхідних документів та доказів, які б підтвердили відсутність вкладу, відсутність договірних стосунків та тривале, неналежне їх виконання. Суд вчинив обмежене тлумачення норм матеріального права, коли стверджував, що підтвердження сум залишку коштів і відсотків, нарахованих банком, має бути подане виключно позивачем, адже такі відомості надаються тільки банком. Банк не надав до суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та відповідачем не укладались договори депозитного вкладу, не відкривалися рахунки за цими договорами, не надходили грошові кошти до банку, він не нараховував на такий вклад проценти. Клопотання щодо витребування доказів від відповідача судом першої інстанції були залишені поза увагою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положеньст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та її представником на підтвердження укладення договорів банківського вкладу надано ксерокопії договорів та квитанцій, які не містять необхідних реквізитів, передбачених Положенням та Інструкцією, а також не надано доказів, які підтверджують наявність грошових коштів на рахунку, відкритому на підставі спірних договорів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав до задоволення позову.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Із наданих ксерокопій документів стороною позивача вбачається, що 30 грудня 2010 року між позивачем ОСОБА_4 та ПАТ "КБ "Приватбанк" було укладено договір депозитного вкладу "Стандарт" №SAMDN1497 відповідно до умов якого позивач внесла на рахунок відповідача НОМЕР_5 (під час чергової пролонгації його було змінено на НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 5 300,00 доларів США , а відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 8,5% річних та сплачувати їх, відповідно до пункту 1 договору, кожного місяця. Строк розміщення вкладу, сторонами було узгоджено на 6 місяців по 30.06.2011 включно, але відповідно до пункту 3 зазначеного договору, строк дії договору подовжувався по його закінченню, автоматично, на 6 місяців ( а.с. 11; 12).

19 листопада 2013 року між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено догов депозитного вкладу "Стандарт" №SAMDNWFD100, відповідно до умов якого позивач внесла на рахунок відповідача НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 7 000 доларів США (договір та квитанція про електронний переказ з картки ( спосіб оплати: DEP) НОМЕР_6, відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 6,5% річних та сплачувати їх, відповідно до пункту 2 договору, кожного місяця на рахунок НОМЕР_2. Строк розміщення вклад сторонами було узгоджено на 3 місяці по 19.02.2014 включно, але відповідно до пункту зазначеного договору, строк дії договору подовжувався по його закінченню, автоматично на новий термін (а.с.13-14).

28 січня 2014 року між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір депозитного вкладу "Стандарт" №SAMDNWFD800, відповідно до умов якого позивач внесла на рахунок відповідача НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США (договір та квитанція про електронний переказ з картки ( спосіб оплати: DEP) НОМЕР_6, а відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 8% річних та сплачувати їх відповідно до пункту 2 договору кожного місяця на рахунок НОМЕР_3. Строк розміщення вкладу, сторонами було узгоджено на 3 місяці по 28.04.2014 включно, a відповідно до пункту 7 зазначеного договору, строк дії договору подовжувався по його закінченню, автоматично, на новий термін ( а.с. 17-18).

11 лютого 2014 року між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір депозитного вкладу "Стандарт" №SAMDNWFD800, відповідно до умов якого позивач внесла на рахунок відповідача НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США( договір та квитанція про електронний переказ з картки ( спосіб оплати: DEP)НОМЕР_7, а відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 8% річних та сплачувати їх, відповідно до пункту 2 договору, кожного місяця на рахунок НОМЕР_4. Строк розміщення вкладу, сторонами було узгоджено на 3 місяці по 11.05.2014 включно, а відповідно до пункту 7 зазначеного договору, строк дії договору подовжувався по його закінченню, автоматично, на новий термін, (а.с.15-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовії формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, інтими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вклад (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній - іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігаєтеся в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актам у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року з № 768/8089 (далі - Інструкція № 337).

Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу III «Касові операції банків клієнтами» Інструкції № 337 після завершення приймання готівки клієнту видається квитанці (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердження про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменувань банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку засвідчений електронним підписом САБ.

Результат аналізу ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.1 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній і іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 1 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 рок за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу III «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом/ іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчені електронним підписом САБ.

Надані позивачкою ксерокопії довідок № 1233931 від 19.02.2014 ( а.с. 32-33), № 1423897 від 16.04. 2014 р ( а.с. 34) та від 01.05.2014 № 26402008 ( а.с. 35-38) містять відомості про залишки грошових коштів, які зазначені позивачкою в позовній заяві.

Суд прийшов до висновку, що дані довідки є неналежним доказом, оскільки вони видані не повноважною особою, копії довідок належним чином не завірені, факт видачі такої довідки представником відповідача не визнаний.

В той час згідно нормативних актів Центрального банку Російської Федерації з 21.04.20 і Національного банку України з 06.05.2014 діяльність Кримського регіонально: управління ПАТ КБ "Приватбанк" була припинена, а відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя, а тому надані позивачем вищезазначені довідки не є належним і допустимим доказом розміщення і указаних рахунках зазначеної суми коштів.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повном обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Згідно з п. 5 вказаної Постанови Національного банку України № 260, банки, у тому числі ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Встановивши, що позивачкою та її представником на підтвердження укладення договор банківського вкладу надано ксерокопії договорів та квитанцій, які не містять необхідних реквізитів, передбачених Положенням та Інструкцією, а також не надано доказів, які підтверджують наявність грошових коштів на рахунку, відкритому на підставі спірних договорів суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутності сторони позивача, порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та витребування доказів від відповідача не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 6 ЦПК України розгляд справ у всіх судах проводиться усно і відкрито; ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду справи.

За правилами ч.ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно розглянув справу за відсутності позивача та її представника і при цьому не порушив вимоги вищезазначених норм права, оскільки справа за заявою позивача відкладалася неодноразово, про що свідчать матеріали справи. Окрім того, позивач подала до суду заяву (а.с.150, 151) про розгляд справи за її та її представника відсутності, що не суперечить вимогам ст. 169 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів шляхом отримання допомоги суду у вирішенні тих питань, які вона сама з об'єктивних причин не може вирішити.

В процесі розгляду справи в апеляційному суді клопотання представника позивача щодо витребування від відповідача даних щодо бухгалтерських регістрів у філії «Приватбанку» АР Крим було задоволено. Відповідач надав суду відповідь про неможливість надати таку інформацію у зв'язку із окупацією АРК, конфіскації майна філії, ПАТ «КБ Приватбанк» не має доступу до Філії Кримське РУ.

Таким чином, всі висновки суду першої інстанції щодо правових підстав до відмови у задоволенні позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: