АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Болотова Є.В.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно за заповітом та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно об'єднано в одне провадження з позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2; позов ОСОБА_3 задоволено частково: визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно - ј частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 2941,95 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_2, а в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Представник позивача ОСОБА_2, зокрема, посилається на ту обставину, що судом не прийнято до уваги, що померлою ОСОБА_5 було складено заповіт, яким вона заповіла своєму сину ОСОБА_6 та своїй онуці ОСОБА_2 все майно, що належить їй. Також вказує, що не взято до уваги, що ОСОБА_2 доглядала бабусю, яка була у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. Натомість донька

_____________________________________________________

Справа № 752/12632/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/4826/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Сальникова Н.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

спадкодавця ОСОБА_3 ухилялася від надання матері допомоги, що також підтверджено показами свідків. Крім того, суд, порушуючи права позивача ОСОБА_2, не вирішив питання по праву власності на ѕ частини спірної квартири.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_9 у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року залишити без змін.

Представник відповідача ГТУЮ у м. Києві, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (том І, а. с. 5).

25 травня 2012 року ОСОБА_5 було складено заповіт, яким остання заповіла ОСОБА_6 (сину) житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_3 і земельну ділянку та заповіла ОСОБА_2 (онуці) все інше майно (том І, а. с. 6).

29 листопада 2012 року ОСОБА_3 (донька) звернулась до Другої КДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті матері як особа, що має право на обов'язкову частку в спадщині.

14 грудня 2012 року ОСОБА_2 (онука) звернулась до Другої КДНК із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5 (том І, а. с. 63).

В ході спадкування державним нотаріусом КостенкоЛ.Ю. видано ОСОБА_3 шість свідоцтв про право на спадщину за законом (том ІІ, а. с. 86-91).

Також свідоцтва про право на спадщину за заповітом видано ОСОБА_2 (том ІІ, а. с. 8, 24, 27, 29, 31, 33).

Встановлено, що до складу спадкового майна також належить квартира АДРЕСА_1, яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 3 березня 2004 року (том ІІ, а. с. 84).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд виходив з того, що відсутні правові підстави для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування, оскільки позивачем не доведено факт саме умисного ухилення ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві допомоги та перебування спадкодавця в безпорадному стані.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд виходив з того, що остання має право на обов'язкову частку в спадковому майні, проте позбавлена можливості отримати відповідне свідоцтво на нього.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Стаття 1217 ЦК України закріплює існування двох видів спадкування: за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст. 1223 ЦК України).

Також відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Так, позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером (том І, а. с. 216), тобто особою, що має право на обов'язкову частку в спадщині.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З боку позивача ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів про існування безпорадного стану у ОСОБА_11 та умисного ухилення відповідача ОСОБА_3 від надання матері допомоги. Крім того, безпорадний стан спадкодавця та ухилення доньки від надання допомоги своїй матері не підтвердили допитані в суді першої інстанції свідки.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що оспорюване іншим спадкоємцем право позивача ОСОБА_3 на обов'язкову частку в спадщині підлягає судового захисту, враховуючи також відсутність у останньої оригіналу свідоцтва про власність на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я померлої ОСОБА_5

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, що суд не вирішив питання по право власності на ѕ частини спірної квартири, чим порушив її права, є безпідставними, оскільки вказане право позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно не заперечується іншими спадкоємцями та може бути нею реалізоване шляхом звернення до нотаріуса. Крім того, ОСОБА_2 зверталася із заявою до Другої КДНК. Постанову про відмову у видачі свідоцтва нотаріус не виносив, а тому спадкоємиця ОСОБА_2 не позбавлена можливості отримати свідоцтво у нотаріуса.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що судом не взято до уваги наданий заповіт померлої та довіреність ОСОБА_5, яка була надана ОСОБА_2, і якою її уповноважено на оформлення договору дарування квартири АДРЕСА_1, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки ч. 3 ст. 238 ЦК України регламентовано, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задовольнити позов ОСОБА_2 та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене та у зв'язку з тим, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Є.В. Болотов

ОСОБА_1