14 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про відстрочку виконання заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування заявлених вимог посилався на складне майнове становище в сім'ї, значне коливання курсу національної валюти України, що унеможливлює виконання судового рішення в повному обсязі протягом короткого строку та бажання виконати рішення у добровільному порядку єдиним можливим способом - за рахунок продажу нерухомого майна, переданого в іпотеку банку, незважаючи на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. Ураховуючи викладене на підставі положень ст. 373 ЦПК України, ОСОБА_4 просив відстрочити виконання рішення суду до 10 травня 2016 року.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року заяву задоволено. Відстрочено виконання рішення міськрайонного суду Миколаївської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором до 10 травня 2016 року.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 січня
2016 року ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 11 січня 2016 року та залишити в силі ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Задовольняючи заяву про відстрочку виконання заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 травня 2015 року суд першої інстанції виходив із того, що боржник в добровільному порядку бажає виконати рішення суду за рахунок належного йому нерухомого майна (квартири, яка передана в іпотеку банку), незважаючи на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яка виставлена останнім на продаж та для реалізації якої потрібний значний проміжок часу.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвало про відмову в задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції виходив із відсутності підстав передбачених ст. 373 ЦПК України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 050,86 дол. США, що еквівалентно 292 396 грн
49 коп., а також судовий збір в розмірі 2 923 грн 96 коп.
Судове рішення набрало законної сили та 03 червня 2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області видано виконавчий лист № 473/4985/14-ц на його примусове виконання.
21 серпня 2015 року державним виконавцем ВДВС Вознесенського МУЮ Миколаївської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа.
Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутній присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення, оскільки встановив відсутність підстав визначених
ст. 373 ЦПК України.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.
Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада
2015 року в справі за заявою ОСОБА_4 про відстрочку виконання заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня О.М. Ситнік