Справа № 199/6148/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13.09.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є співвласниками по 1/5 частині у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності власності на житло від 12.08.1996 року № 4/1206-96, виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів. Між сторонами існують суперечки, непорозуміння, скандали з приводу користування спільною власністю, в результаті склались неприязні стосунки.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 чинять перешкоди позивачам у здійсненні їх права власності, шляхом утримання у себе оригіналу правовстановлюючого документу на спірну квартиру АДРЕСА_2, позбавляючи їх можливості реалізувати своє право власності шляхом вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки через неприязні стосунки між співвласниками та з метою уникнення у подальшому між сторонами непорозуміння, а також відсутності іншої можливості захистити свої права, позивачі просили визнати за кожним з них окремо право власності на 1/5 частину спірної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м. що складається з: 1 - коридор площею 4,9 кв.м., 2 - ванна площею 2,1 кв.м., 3 туалет площею 1,1 кв.м., 4 - кухня площею 7,6 кв.м., 5 - житлова кімната площею 12,5 кв.м., 6 комора площею 0,4 кв.м., 7 - житлова кімната площею 18,2 кв.м., 8 - житлова кімната площею 12,8 кв.м., 9 комора площею 0,9 кв.м., І - балкон площею 0,7 кв.м., ІІ лоджія площею 1,7 кв.м.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та додатково зазначила, що вона має намір подарувати свою частку в квартирі доньці ОСОБА_2, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що не надано оригінал правовстановлюючого документу. При зверненні з приводу отримання дублікату свідоцтва про право власності до Управління житлового господарства ДМР також отримано відмову, оскільки для отримання дубліката вказаного свідоцтва необхідно звернення усіх співвласників. Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області також надало відмову у видачі свідоцтва про підтвердження права власності. Оскільки відповідачі не визнають право власності за позивачами на їх частку у спільній частковій власності та іншим способом захистити і підтвердити своє право немає можливості, тому позивачка просила позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 позов також підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 проти позовних вимог заперечував та зазначив, що позивачі вибрали неналежний спосіб захисту, оскільки у відповідача ОСОБА_3 правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло від 12.08.1996 року № 4/1206-96, видане Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів відсутнє. Окрім цього, право позивачів відповідач не оспорює, відсутні підстави для задоволення позову. Також зазначив, що через відсутність порозуміння між сторонами співвласники не можуть отримати дублікат свідоцтва про право власності на спірну квартиру, так як це потребує звернення із спільною заявою всіх власників квартири АДРЕСА_1.

Представник відповідачки ОСОБА_5 ОСОБА_7 проти позовних вимог заперечував, вважаючи їх безпідставними.

Відповідач ОСОБА_4 проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, представників відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є співвласниками по 1/5 частині у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності Ради народних депутатів.

Між сторонами існують суперечки, непорозуміння, скандали з приводу користування спільною власністю, тому рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30.10.2013 року було визначено порядок користування спірною квартирою № 28 в будинку № 76 по вул. Калиновій у місті Дніпропетровську.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Непорушність права власності регламентується ст. 321 ЦК України, згідно якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, оригінал свідоцтва про право власності на житло від 12.08.1996 року № 4/1206-96, виданий Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів, відсутній у будь-кого зі співвласників, у зв'язку з чим позивачами опубліковано оголошення про його втрату (а.с.95).

Дослідивши в ході судового розгляду спірні правовідносини та застосовуючи вищенаведені норми права, приймаючи до уваги неприязні відносини, що склались між власниками спірної квартири АДРЕСА_4, суд вважає, що іншого способу для захисту цивільних прав позивачів окрім, як судового захисту немає, тому позовні вимоги про визнання права власності по 1/5 частині за ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Судові витрати згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 266 гривень 52 копійки з кожного, на користь ОСОБА_2 із ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 266 гривень 52 копійки з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 16, 60, 77, 88, 169, 209, 212-215, 218, 234, 256 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, 392, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_5, житловою площею 43,5 кв.м., загальною площею 62,9 кв.м., яка складається з: 1 - коридор площею 4,9 кв.м., 2 - ванна площею 2,1 кв.м., 3 туалет площею 1,1 кв.м., 4 - кухня площею 7,6 кв.м., 5 - житлова кімната площею 12,5 кв.м., 6 комора площею 0,4 кв.м., 7 - житлова кімната площею 18,2 кв.м., 8 - житлова кімната площею 12,8 кв.м., 9 комора площею 0,9 кв.м., І - балкон площею 0,7 кв.м., ІІ лоджія площею 1,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_5, житловою площею 43,5 кв.м., загальною площею 62,9 кв.м., яка складається з: 1 - коридор площею 4,9 кв.м., 2 - ванна площею 2,1 кв.м., 3 туалет площею 1,1 кв.м., 4 - кухня площею 7,6 кв.м., 5 - житлова кімната площею 12,5 кв.м., 6 комора площею 0,4 кв.м., 7 - житлова кімната площею 18,2 кв.м., 8 - житлова кімната площею 12,8 кв.м., 9 комора площею 0,9 кв.м., І - балкон площею 0,7 кв.м., ІІ лоджія площею 1,7 кв.м.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 із ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 266 гривень 52 копійки з кожного, понесених судових витрат по справі.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2 із ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 266 гривень 52 копійки з кожного, понесених судових витрат по справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя