АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/2318/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 22-ц/789/451/16 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

та представника апелянта ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 З.0. про збільшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що згідно з рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2014 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб та стягнуто з останнього аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1 300,00 грн. щомісячно. Вказала, що присудженої суми не достатньо для утримання дітей, оскільки старша донька стала студенткою, навчається на денній формі навчання в місті Львів, молодша донька навчається в училищі, а тому позивачу необхідно оплачувати навчання, проживання, нести витрати пов'язані із проїздом. Також зазначила те що, із банківської виписки, яка була долучена до матеріалів іншої цивільної справи, вбачається, що відповідач перебуваючи ще із нею в шлюбі та під час розгляду в суді справи про стягнення аліментів регулярно переказував кошти стороннім особам. Враховуючи наведене, позивач просила збільшити розмір аліментів та стягнути в її користь з відповідача на утримання дітей 15 000,00 грн. щомісячно.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2016 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються щомісячно з ОСОБА_4 на підставі рішення Теребовлянського районного суду від 20 жовтня 2014 року у твердій грошовій сумі в розмірі 1300.00 грн. на утримання дочок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2500,00 грн. щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4 в користь держави 487,20 грн. судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, задовольнивши її позовні вимоги в повному обсязі . Зокрема, вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та не врахування всіх обставин справи.

Заслухавши в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_7, який підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити та представника відповідача ОСОБА_2, яка заперечує проти поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Теребовлянського районного суду від 20.10.2014 р. Під час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зареєстрована та проживає разом із неповнолітніми дітьми.

Відповідно до рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.10.2014 року по цивільній справі №606/1013/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, яким шлюб між сторонами розірвано, із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1 300 грн. щомісячно, починаючи з 29 травня 2014 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Згідно з довідки виданої Львівським національним університетом ім. І.Франка № 100 від 05 листопада 2015 року, ОСОБА_5 є студентом першого курсу денного відділення факультету міжнародних відносин платна форма навчання, закінчує навчання в червні 2019 року. Як вбачається з квитанції № 104 від 10 серпня 2015 року, за навчання ОСОБА_5 3.3. сплачено 16 342,00 грн.

Також, відповідно до довідки виданої Теребовлянським вищим училищем культури № 220 від 16 листопада 2015 року ОСОБА_6 є студентом другого курсу за спеціальністю «Народна художня творчість», денної форми навчання, термін навчання до 30 червня 2018 року. Окрім цього, в квитанції від 31 серпня 2014 року зазначається, що за проживання в гуртожитку ОСОБА_6З сплачено 1 445,52 грн. та квитанції від 2015 року за проживання ОСОБА_6 сплачено 1 755,00 грн.

ОСОБА_6 того, виходячи з розрахунку виданого ВДВС Теребовлянського району, згідно виконавчого листа № 606/1013/14-ц, виданого 20 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліментів в сумі 1 300,00 грн. щомісячно, заборгованість станом на 17.11.2015 року відсутня. Аліменти сплачено по 31.12.2015 року.

Так, згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Разом з тим, відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Також, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» 25.12.2015 № 928-VIII, встановлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року 1 455 гривень, з 1 травня 1 531 гривня, з 1 грудня 1 637 гривень.

У своїй апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_7 посилається на те, що судом не взято до уваги того, що вона просила збільшити розмір стягнення аліментів з відповідача на утримання двох їхніх дітей у розмірі 15 000 грн. на кожну дитину щомісячно, а не на всіх дітей, як це потрактував суд першої інстанції у своєму рішенні, оскільки їй стало відомо про те, що ОСОБА_4 переказував грошові кошти з Іспанії в Україну у значному розмірі. Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанцій надано належну оцінку її доказам, зокрема враховано той факт, що хоча матеріальне становище позивача погіршилося, однак сплата зазначених платежів відповідачем (а.с.5) відбулась в період з 2007 року по 2014 рік та проводилась ним не щомісячно, а декілька разів на рік. За період, який передує збільшенню стягнення аліментів, зокрема 2015 рік, позивачка доказів платоспроможності боржника не представила.

Разом з тим, суд першої інстанції частково взяв до уваги обґрунтування позовної заяви, врахувавши зростання прожиткового мінімуму на дитину, а також звернув увагу на те, що зросла вартість послуг за навчання дітей, через що збільшились витрати на утримання дітей, у зв'язку з чим, прийняв рішення про збільшення аліментів. А тому, сума аліментів, яку просить стягувати позивачка -15000 грн. на дитину є явно завищеною та не відповідає обставинам справи.

Окрім того, доводи в апеляційній скарзі, щодо перерахування відповідачем коханці по 15 000 грн. щомісячно, що і було підставою виникнення позову, є невірними оскільки на ім'я отримувача ОСОБА_8 Мішко в 2014 році було відправлено 3 платежі по 500, 300 та 1000 євро. І вони не носять щомісячний характер, як це викладає в своїй апеляції позивач.

При цьому, колегія суддів, враховує, також матеріальний стан відповідача, який на даний час є безробітним, що підтверджується довідками виданими в Королівстві Іспанія від 04 грудня 2015 року, а тому не взмозі сплатити аліменти у розмірі, якому просить апелянт.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9