У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Карпенко С.О.,
Мостової Г.І.,Попович О.В., -
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»(далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання боржником ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в солідарному порядку, як з боржника так і з поручителя ОСОБА_7

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 38 927,72 доларів США та 65 665,42 грн заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_7 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7 В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню на користь банку лише з боржника, оскільки зобов'язання ОСОБА_7 за договором поруки припинилися у зв'язку із тим, що за умовами кредитного договору, укладеного із ОСОБА_6, останній зобов'язаний погашати кредит періодичними платежами згідно графіку, узгодженому сторонами, строк повернення кредиту був встановлений до 23 серпня 2017 року, сплата останнього платежу погашення заборгованості за кредитним договором № 616/36-033 від 27 серпня 2007 року здійснена боржником 21 серпня 2009 року в сумі 500 доларів США, а до суду із позовом до поручителя позивач звернувся лише 29 вересня 2014 року, а тому в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука відповідача ОСОБА_7 припинилася.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 23 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 616/36‑033, відповідно до умов якого банк надав позичальникові кредит в розмірі 25 тис. доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 23 серпня 2017 року.

ОСОБА_6 порушив взяті на себе згідно кредитного договору № 616/36‑033 від 27 серпня 2007 року зобов'язання у зв'язку із чим, станом на 11 вересня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 38 927,72 доларів США та 65 665,42 грн, з яких 21 874,24 дол. США - основна сума кредиту, 17 053,48 доларів США - відсотки за користування кредитом, 28 912,47 грн - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, нараховану з 11 вересня 2013 року до 10 вересня 2014 року, та 36 752,95 грн - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках, нараховану з 11 вересня 2013 року по 10 вересня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 616/36-033, між позивачем та ОСОБА_7 23 серпня 2007 року укладено договір поруки № 616/36-013, за умовами якого ОСОБА_7, як поручитель, зобов'язалася відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_6 зобов'язань, що виникли з кредитного договору від 23 серпня 2007 року.

Пунктом 4.5 вказаного договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених в п.п. 3.3.6, 3.3.7 цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Згідно п. 6.3 договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а у випадку його невиконання, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 3 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсилідарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати : визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, належним чином не встановив в повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до поручителя.

Зокрема, апеляційний суд не надав належної оцінки та не зробив відповідних висновків відносно того, чи є договір кредиту припиненим в силу положень п. 4.5 кредитного договору, чи є порука у зв'язку із цим припинена, чи припинилась порука в силу положень п. 6.3 договору поруки, все це апеляційний суд не перевірив, зробивши передчасний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог відносно поручителя виходячи лише із правого висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (№ 6-53-цс14), та залишив поза увагою той факт, що термін дії кредитного договору визначений сторонами до 23 серпня 2017 року.

Разом з цим, не перевіреними апеляційним судом залишились доводи сторін про те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2010 року у справі № 2-436/2010 за позовом АКБ СР «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 616/36-033 від 23 серпня 2007 року, що також має важливе значення на визначення строку дії основного зобов'язання та строку дії поруки за цими зобов'язаннями відповідно.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
О.В. Попович