Справа № 686/7109/15-ц
УХВАЛА

27 грудня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю скаржника ОСОБА_1

представника скаржників ОСОБА_2

та представника ДВС ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на бездіяльність, дії та рішення державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Другого відділу ДВС м. Хмельницького ОСОБА_3 щодо несвоєчасного закінчення виконавчого провадження про вселення ОСОБА_5 та її малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру №20, що по вул. Курчатова, 13/1 в м. Хмельницькому, про визнання її дій з цього приводу протиправними,

визнання незаконними та скасування акта вказаного державного виконавця від 9 листопада 2016 року про вселення стягувача у вищезгадане житло, постанови про закінчення та відкриття виконавчого провадження з цього приводу відповідно від 9 листопада 2016 року та 24 грудня 2015 року, посилаючись на порушення останньою вимог ст. ст. 18, 19 та 67 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, скаржники просять суд зобовязати даного державного виконавця усунути вказані порушення вимог законодавства та повернути вказаний виконавчий лист стягувачу.

В судовому засіданні скаржник та представник скаржників вимоги скарги підтримали.

Представник Другого відділу ДВС м. Хмельницького проти вимог скарги заперечує, посилаючись на її необгрунтованість.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 2 липня 2015 року вирішено вселити ОСОБА_5 та її малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру №20, що по вул. Курчатова, 13/1 в м. Хмельницькому.

Постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 від 24 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження щодо виконання даного судового рішення.

Цього ж дня копія даної постанови була направлена боржнику та стягувачу, що відповідає вимогам ст. 25 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції вiд 21 квітня 1999 року), згідно якої копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

24 жовтня 2016 року головним державним виконавцем цього ж відділу ДВС ОСОБА_3 було направлено боржнику ОСОБА_1 вимогу про зобов»язання не чинити перешкод щодо виконання даного судового рішення.

9 листопада 2016 року було вселено ОСОБА_5 в квартиру №20, що по вул. Курчатова, 13/1 в м. Хмельницькому, що підтверджується відповідним актом державного виконавця цього ж відділу ДВС ОСОБА_3

Цього ж дня цим же державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 67 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відповідно до вимог ст. 39 ч. 1 п. 9 цього ж Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, державний виконавець для виконання вищезгаданого судового рішення діяв в межах чинного законодавства.

Крім того, відповідно до вимог ст. 18 ч. 1 цього ж Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, суд не в праві втручатись в діяльність державного виконавця при здійсненні ним виконавчого провадження, та зобов»язувати його вчиняти ті чи інші дії, спрямовані на примусове виконання судових рішень.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 383-387 ЦПК України, ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції вiд 21 квітня 1999 року), ст. ст. 18, 39, 67 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

У вимогах скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на бездіяльність головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького ОСОБА_3 щодо несвоєчасного закінчення виконавчого провадження про вселення ОСОБА_5 та її малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру №20, що по вул. Курчатова, 13/1 в м. Хмельницькому, про визнання її дій з цього приводу протиправними, визнання незаконними та скасування акта вказаного державного виконавця від 9 листопада 2016 року про вселення стягувача у вищезгадане житло, постанови про закінчення та відкриття виконавчого провадження з цього приводу відповідно від 9 листопада 2016 року та 24 грудня 2015 року і зобовязання повернути виконавчий лист стягувачу ОСОБА_5 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя: