ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/101/16-ц
Провадження № 2/210/691/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" жовтня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: Скотар Р.Є., за участі секретаря: Лейбенко В.В.,

особи, які беруть участь у справі: позивач ОСОБА_2, представник позивача: ОСОБА_3, представник відповідача: ОСОБА_4, представник третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» про стягнення недоплаченої одноразової страхової допомоги в звязку з ушкодженням здоровя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною (незаконною) та скасувати Постанову "Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності у разі настання права страхової виплати після 01 січня 2015 року" №0407/22914/22914/1/2 від 19 червня 2015 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Фонд); стягнути з Фонду - 60641,20 грн. недоплати одноразової допомоги.

В обґрунтування позову зазначив, що працював у важких та шкідливих умовах на підприємстві ТОВ«Кривбасремонт», яке має статус застрахованої особи. Рішенням лікарсько-експертної комісії клініки Україниського науково-дослідного інституту промислової медицини від 20.01.2015 року №124 йому встановлено професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень І-ІІ стадії та нейросенсорна приглухуватість І степені. Відповідачем розглянуто справу про страхові виплати та прийнято рішення про взяття потерпілого на облік. Крім того відповідачем прийнято постанову, якою призначено щомісячні страхові виплати, а саме постанову № 0407/22914/22914/1/3 від 19 червня 2015 року, яка позивачем не оскаржується. Однак позивач не згодний з постановою №0407/22914/22914/1/2 від 19 червня 2015 року, оскільки Фонд безпідставно застосував положення спеціального закону у новій редакції, а саме ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», та протиправно не застосував положення цього ж закону в редакції, що діяла на момент настання нещасного випадку (ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»), що прямо передбачено Прикінцевими та перехідними положеннями закону в "новій" редакції діяв на момент виникнення спірних правовідносин). Вважає, що відповідач вийшов за межі наданих повноважень, та при прийнятті оскаржуваної постанови діяв усупереч вимогам Конституції України.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, виклалденими в позовній заяві, просили задовольнити у повному обсязі. Вважають, що такі дії органів державної влади суперечать Конституції України та порушують права на соціальне забезпечення.

Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та підтримала пояснення, надані у письмових запереченнях на позов. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області щодо визнання незаконною (протиправною) та скасування Постанови "Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності у разі настання права страхової виплати після 01 січня 2015 року № за №0407/22914/22914/1/2 від 19 червня 2015 року, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України було закрито .

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази , суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 01.01.2010 року по 29.05.2015 року працював в ТОВ «Кривбасремонт» електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування( електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування в карєрі та на відвалах) (а.с. 8,9) .

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 13.03.2015 року комісією в складі головного спеціаліста санітарно-гігієнічного відокремленого структурного підрозділу «Криворізьке міськрайоне Управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетрвоській області, представників керівництва ТОВ «Криабасремонт», страхового експерту Фонду соціального страхування, лікувального закладу встановлено причину профзахворювання позивача : перевищення гранично-допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (а.с.10-12).

Згідно довідки МСЕК серії 12ААА від 28.04.2015 року ОСОБА_2 встановлено 20% втрати професійної працездатності ( 15% - ХОЗЛ, 5% -туговухість) з 14 квітня 2015 року безстроково (а.с. 13).

ОСОБА_2 звернувся до відділення Фонду із заявою про призначення страхових виплат, у звязку з чим Фондом винесено Постанову№ 0407/22914/22914/1/2 від 19 червня 2015 року, якою призначено одноразову допомогу в сумі 4141,20 грн. (а.с. 31, 33).

Позивач не погоджується із розміром вищеназваних виплат, вважає, що діючий з 01.01.2015 року Закони України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» та діючий з 02.02.2015 року « Про внесення змін до розділу «Прикінцеві положення» ЗУ « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» обмежують конституційні права громадян і є антиконституційними.

Між тим , суд не може прийняти до уваги зазначені твердження, оскільки не наділений повноваженнями в рамках даного процесу вирішувати питання щодо відповідності чи невідповідності Законів України Конституції України. Відповідно до п.1 ст.13 Закону України «Про Конституційний Суд України» питання конституційності законів та інших правових актів ВР України, актів Президента України, актів КМУ, правових актів ВР АРК відноситься до повноважень Конституційного Суду України.

Як вбачається із наданих сторонами суду доказів , ОСОБА_2 звернувся до Фонду під час коли діяв Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 29.12.2014 року № 77-УІІІ, на підставі ст. 36 якого він мав право на отримання одноразової страхової виплати та щомісячних страхових виплат у звязку із ушкодженням здоровя.

Ст. 42 вищеназваного Закону (в редакції, що діяла на момент звернення) визначаються види та розмір страхових виплат та інших витрат у разі настання страхового випадку, п.2 якого передбачено, що : « У разі стійкої втрати професійної працездатності , встановленої МСЕК, Фонд проводить одноразову страхову виплату потерпілому, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату».

За нормами даного Закону та інших діючих на час звернення законів та нормативно- правових актів відповідачем була прийнята 19.06.2015 року оскаржувана постанова про призначення страхових виплат.

Позивач вважає, що вказана постанова була прийнята передчасно на підставі норм ст.44 Закону, яка набирає чинності з 01.07.2015 р.

Із змісту даної статті вбачається , що її нормами регулюється розгляд справ про страхові виплати, зазначено, що Фонд розглядає справу на підставі заяви потерпілого та за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідне рішення, яке оформлюється постановою, а також визначено право Фонду на затримання страхових виплат за наявності певних підстав.

Таким чином, нормами ст.44 Закону визначаються процедурні питання при розгляді заяв потерпілих або заінтересованих осіб.

Крім того, у здійсненні своєї діяльності Фонд керується Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 27 квітня 2007 року № 24.

Так, п. 1.2 Порядку у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право відповідні виплати.

Згідно з п. 1.4. Порядку робочі органи виконавчої дирекції Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений у пунктах 6.1, 6.2, 6.3, 6.4, цього Порядку, і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Зазначену правову позицію було закріплено п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992року, якою визначено що, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому або особам, які мають на це право , страхові виплати, передбачені ст. 28 Закону України від 23 вересня 1999року "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності". Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності.

Позивач в своїй позовній заяві обґрунтовуючи вимоги до Відділення Фонду посилається на норми Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 - XIV " Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Але, як зазначалось судом, з 01.01.2015 року у відповідності з внесеними змінами, щодо реформування загальнообовязкового соціального страхування, вступив в дію Закон України від 28 грудня 2014 року № 77 - VIII " Про загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

Відповідно до п.8, 9 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 28.12.2014 р. № 77-УІІІ вказано, що до приведення законодавства України у відповідність із цим законом, закони та інші нормативно- правові акти застосовуються в частині, що не суперечить даному Закону, нормативно-правові та розпорядчі акти ФССНВВ діють до затвердження відповідних рішень Фондом.

Звернення позивача до суду здійснено у звязку з невиконанням владних управлінських функцій, причому ці функції здійснюються саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування акта індивідуальної дії (рішення, постанови) субєкта владних повноважень при здійсненні управлінських функцій протиправною є справою адміністративної юрисдикції.

Частина третя статті 17 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105-XIV) встановлює, що спори щодо визначення класу професійного ризику виробництва, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

За приписами частин шостої та сьомої статті 6 Закону № 1105-XIV рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою. Постанови правління Фонду підлягають обов'язковому оприлюдненню на офіційному веб-сайті Фонду протягом 20 робочих днів після їх прийняття.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV), сума одноразової страхової виплати визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу) з якої справляються внески до Фонду.

Однак, відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент призначення виплати) у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд проводить одноразову страхову виплату потерпілому, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

Позивач вважає, що Фонд безпідставно та протиправно застосував положення ст. 44 цього ж закону, які вступають в дію лише з 01 липня 2015 року, а також протиправно, всупереч нормам Конституції, які є нормами прямої дії не застосував "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування"

Позивач вважає, що на підставі ст.34 ЗУ « Про обовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків і професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» (в редакції чинній на момент настання страхового випадку) він має право на отримання одноразової страхової виплати , яка складає 60641,20 грн.

За його зверненням Фондом винесена 19.06.2015 року постанова №0407/22914/22914/1/2 від 19 червня 2015 року, якою призначено одноразову допомогу в сумі 4141,20 грн. та постанова № 0407/22914/22914/1/3 від 19 червня 2015 року, якою призначено щомісячні страхові виплати.

Дії посадових осіб Фонду щодо винесення вищеназваної постанов ОСОБА_2 вважає незаконними, здійсненими у порушення його прав, які визначаються та охороняються ст.ст. 3, 22, 24, 25, 27, 28, 29, 40, 51, 52, 55-63 Конституції України. Внаслідок прийнятих Фондом постанов, були значно зменшені суми належних йому до виплати одноразової та щомісячних страхових виплат, оскільки при прийнятті цих постанов Фонд керувався антиконституційними законами та ст. 44 Закону України « Про обов»язкове державне соціальне страхування», яка на момент прийняття рішень ще не набрала чинності, а отже йому заподіяна матеріальна шкода.

Суд, за наслідками розгляду справи, прийшов до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області щодо визнання незаконною (протиправною) та скасування Постанови "Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності у разі настання права страхової виплати після 01 січня 2015 року № за №0407/22914/22914/1/2 від 19 червня 2015 року, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, про що винесено відповідну ухвали.

Так, при винесенні ухвали про закриття провадження, суд керувався тим, що частина третя статті 17 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105-XIV) встановлює, що спори щодо визначення класу професійного ризику виробництва, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

За приписами частин шостої та сьомої статті 6 Закону № 1105-XIV рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою. Постанови правління Фонду підлягають обов'язковому оприлюдненню на офіційному веб-сайті Фонду протягом 20 робочих днів після їх прийняття.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV), сума одноразової страхової виплати визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу) з якої справляються внески до Фонду.

Однак, відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент призначення виплати) у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд проводить одноразову страхову виплату потерпілому, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

Позивач вважає, що Фонд безпідставно та протиправно застосував положення ст. 44 цього ж закону, які вступають в дію лише з 01 липня 2015 року, а також протиправно, всупереч нормам Конституції, які є нормами прямої дії не застосував "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування"

З огляду на те, що Фонд соціального страхування України наділений контролюючими функціями та правом видання обов'язкових для страхувальників актів, спори за його участі та участі його робочих органів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з розясненнями, які містяться у п. 14 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» (в редакції постанови Вищого адміністративного суду від 22 травня 2015 року № 6), з огляду на те, що Фонд соціального страхування України наділений контролюючими функціями та правом видання обов'язкових для страхувальників актів, спори за його участі та участі його робочих органів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Як заначаєтться в п.п. 10.2 п. 10 Постанови Пленуму ВАС України, «Про судове рішення в адміністративній справі від 20 травня 2013 року за № 7 скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Такий спосіб захисту (вимога про визнання акта протиправним), як випливає з системного аналізу статей 105, 162, 171 КАС України, може стосуватися лише випадків оскарження актів індивідуальної дії . Відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням. Така правова позиція висвітлена в Постанові ВСУ від 08 грудня 2009 року у справі № 21-1573во09.

Звернення позивача до суду здійснено у звязку з невиконанням владних управлінських функцій, причому ці функції здійснюються саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування акта індивідуальної дії (рішення, постанови) суб"єкта владних повноважень при здійсненні управлінських функцій протиправною є справою адміністративної юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною (незаконною) та скасування Постанови "Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності у разі настання права страхової виплати після 01 січня 2015 року № за №0407/22914/22914/1/2 від 19 червня 2015 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а відносяться до юрисдикції адміністративних судів, у звязку з чим позивач має право звернутись до адміністративного суду за місцем своєї реєстрації, або до адміністративного суду за місцем перебування відповідача (ст. 18-19 КАС України).

Оскільки питання щодо протиправності оскаржуваної постанови щодо призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, вимоги про стягнення недоплаченої одноразової допомоги є передчасними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

При цьому, позивач не позбавлений права у порядку адміністративного судочинства у разі заявлення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови "Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності у разі настання права страхової виплати після 01 січня 2015 року", одночасно заявляти вимоги щодо зобов"язання перерахувати та виплатити такі суми.

Таким чином , суд вважає, що позивачем передчасно заявлені вимоги щодо стягнення недоплати одноразової допомоги у звязку з настанням страхового випадку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» про стягнення недоплаченої одноразової страхової допомоги в звязку з ушкодженням здоровя - відмовити.

Судові витрати у розмірі 606,41 грн. компенсувати за рахунок державного бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. Є. Скотар