Провадження № 2/761/7795/2016
У Х В А Л А

26 вересня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання дій неправомірними; визнання права власності; стягнення гарантованої суми грошей, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання дій неправомірними; визнання права власності; стягнення гарантованої суми грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 15 червня 2016р. у справі № 826/20410/14, Верховний суд України зазначив, що виходячи із системного аналізу ч. 3 ст. 2 Закону України від 14 травня 1992р. № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 1 Закону України від 07 грудня 2000р. № 2121-III «Про банки та банківську діяльність», п. 6) ст. 2 Закону № 4452-VІ та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що Банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

У відповідності з п. 1) ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, а також положення Постанови Верховного Суду України від 15 червня 2016р. у справі № 826/20410/14, суд приходить до висновку, що вирішення заявлених позивачем вимог відноситься до завдань господарського судочинства в порядку передбаченому ГПК України, що унеможливлює розгляд даної справи у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 122, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, ст.ст. 1, 12 ГПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання дій неправомірними; визнання права власності; стягнення гарантованої суми грошей.

Роз'яснити ОСОБА_1, що з вказаними позовними вимогами слід звертатися в порядку господарського судочинства.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: