Справа № 651/111/16-ц
Провадження № 2/651/33/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м ' я м У к р а ї н и

27.04.2016 року

Верхньорогачицький районний суд

Херсонської області у складі:

судді Загрунного В.Г.,

секретаря Данієлян Е.Н.,

судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Верхній Рогачик Верхньорогачицького району Херсонської області цивільну справу за позовом Херсонського державного університету до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів, мотивуючи, що 30.08.2013 року між Херсонський державним університетом, ОСОБА_2 та відділом освіти Верхньорогачицької районної державної адміністрації було укладено тристоронній договір про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, які навчалися за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю. Згідно з умовами договору Позивач є вищим навчальним закладом, а відповідач випускником. Предметом договору є обовязкове відпрацювання відповідачем протягом 3-х років з дня укладання угоди у загальноосвітньому навчальному закладі, а також отримання одноразової адресної грошової допомоги у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно з пунктом 2 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 р. № 992, випускники вищих навчальних закладів, яким присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою різних освітньо-кваліфікаційних рівнів і які працевлаштовані на підставі направлення на роботу, вважаються молодими фахівцями протягом трьох років з моменту укладення ними трудового договору із замовником. Таким чином Відповідач вважається молодим фахівцем.

Підпунктом 2.3.2. Договору передбачено, що Відповідач зобовязаний відпрацювати у роботодавця на обраній посаді згідно з терміном, визначеним в трудовому Договорі, - тобто протягом 3-х років з дня укладання угоди у загальноосвітньому навчальному закладі.

Згідно підпункту 2.2.2 Договору Роботодавець організовує прийняття прибулих, працевлаштування відповідно до направлення в двотижневий термін інформує ХДУ про працевлаштування молодого фахівця.

Відповідно до наказу в.о. начальника відділу освіти Верхньорогачицької районної державної адміністрації від 01.09.2012 р. № 78 Відповідач була працевлаштована на посаду вчителя англійської мови Верхньорогачицької ОСОБА_3 ступенів № 2 Верхньорогачицької районної ради Херсонської області.

Згідно пункту 5 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2013 році, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 12.06.2013 р. № 736, у листопаді 2013 року Позивачем було виплачено Відповідачу одноразову адресну грошову допомогу у розмірі 4 874 грн. 75 коп. (чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири грн. 75 коп.).

Наказом відділу освіти Верхньорогачицької районної державної адміністрації від 21.08.2014 р. № 54, Відповідача було звільнено з посади згідно статті 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Таким чином, Відповідачем було порушено зобовязання, передбачені умовами Договору, а саме: не відпрацьовано у Роботодавця на обраній посаді протягом 3-х років (підпункт 2.3.2. Договору).

Відповідно до пункту 7 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2013 році, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 12.06.2013 № 736 та підпункту 2.3.4 Договору у разі відмови випускника приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років від початку роботи у загальноосвітньому та професійно-технічному навчальному закладі отримувач допомоги зобов'язаний повернути суму фактично одержаної допомоги згідно з укладеними договорами у вищий навчальний заклад, де була здійснена виплата. Вищий навчальний заклад повертає зазначені кошти до державного бюджету.

Таким чином, Відповідач повинен повернути Позивачу отримані кошти у розмірі 4874 грн. 75 коп.

29.07.2015 р. Позивачем на адресу Відповідача було направлено досудове попередження з вимогою повернути одержані кошти у розмірі 4874 грн. 75 коп..

Відповіді не отримано, кошти на рахунок Позивача для повернення їх до Державного бюджету України так і не надійшли.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 одноразову адресну грошову допомогу у розмірі 4874 грн. 75 коп. (чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири грн. 75 коп.), та покласти на Відповідача відшкодування витрат, повязаних з розглядом справи у суді.

В судове засідання представник позивача не зявився, в матеріалах справи мається його заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявилася, але подала заяву, якою розглянути за її відсутності. При винесенні рішення просила врахувати її пояснення, зазначені в запереченні на позов. В надісланому до суду запереченні на позов зазначила наступне: позивач мотивуючи свої вимоги зазначає про порушення Відповідачем вимог Договору про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів які навчалися за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю від 30.08.2013 року, а саме: п 2.3.2. Договору яким передбачено, що Відповідач зобовязаний відпрацювати у роботодавця на обраній посаді згідно з терміном, визначеним в трудовому Договорі, - тобто протягом 3-х років з дня укладання угоди у загальноосвітньому навчальному закладі. З такими твердженнями Позивача не погоджується з наступних причин: стороною по договору також являється Роботодавець (орган освіти і науки) в особі відділу освіти Верхньорогачицької районної Державної адміністрації , до обовязків якої відповідно до п.2.2.2 Договору є те, що- Роботодавець організовує прийняття прибулих, працевлаштування відповідно до направлення в двотижневий термін інформує ХДУ про працевлаштування молодого фахівця.

Проте зазначені вимоги не були виконані з огляду на таке:

- після укладення жодна із сторін Договору (Відповідач та Роботодавець) не займалася працевлаштуванням Відповідача, так як останній самостійно за два роки (05.12.2011 року) до підписання вказаного договору розпочав роботу за напрямом своєї спеціальності - Самійлівська ЗОШ, 30.08.2012 року Відповідач була звільнена з займаної посади порядком переведення до Верхньорогацичької ЗОШ № 2 на посаду вчителя англійської мови.

З 01.09.2012 року Відповідач розпочала роботу у зазначеному навчальному закладі, але повною ставкою (18 годин на тиждень) не була забезпечена, працювала лише 14 годин на тиждень, з яких Відповідач вела предмети які не входять до її кваліфікаційного рівня художня культура та російська мова. В 2014 році при попередньому розподілу годин керівництвом Верхньорогачицької ЗОШ № 2 було вирішено надати Відповідачу 10 годин (замість 18 годин) на тиждень, це і стало основною причиною подання заяви на звільнення за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП України.

Згідно із статтею 26 Закону України "Про вищу освіту" основним завданням вищих навчальних закладів є провадження на високому рівні освітньої діяльності, яка забезпечує здобуття особами вищої освіти відповідного ступеня за обраними ними спеціальностями.

Щодо працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, то у статті 64 цього ж закону зазначається, що держава у співпраці з роботодавцями забезпечує створення умов для реалізації випускниками вищих навчальних закладів права на працю, гарантує створення рівних можливостей для вибору місця роботи, виду трудової діяльності з урахуванням здобутої вищої освіти та суспільних потреб. Зазначений закон не містить умов про обов'язковість трирічного відпрацювання або відшкодування в установленому порядку до державного бюджету вартості навчання.

Обовязковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником порушує конституційне право громадянина на працю, що вільно ним обирається або на яку він вільно погоджується (стаття 43 Конституції України) та право на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах (стаття 53 Конституції України), суперечить зобов'язанню держави скасувати обовязкову працю і не вдаватися до будь-якої її форми як методу мобілізації і використання робочої сили для потреб економічного розвитку (стаття 1 Міжнародної Конвенції "Про скасування примусової праці" № 105, що ратифікована Законом України від 05.10.2000 № 2021-ІІІ). Таким чином, базуючись на основних положеннях Конституції України та галузевого Закону України "Про вищу освіту", Міністерство освіти і науки наголошує, що будь-які матеріальні претензії до випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, є неправомірними, оскільки не існує законних підстав, які б зобовязали його відшкодувати до державного бюджету вартість навчання.

Крім того, відсутній і механізм, який би зобов'язав випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, відшкодувати до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі понесені витрати за угодою.

На реалізацію положень Закону України "Про вищу освіту" прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 216 від 15 квітня 2015 р. "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 р. № 992", якою відміняється норма щодо обовязковості відпрацювання та відшкодування. Прийняття зазначеної постанови забезпечує реалізацію основних положень цього закону та конституційне право випускників на вільний вибір місця подальшої роботи.

Просила суд відмовити Херсонському Державному Університету в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представником позивача після ознайомлення з запереченнями відповідача на позов, було надано пояснення щодо викладених в запереченні обставин, а саме: вважає, що вказані заперечення не можуть бути прийняті до уваги, оскільки їх доводи є безпідставними з огляду на наступне:

1. Відповідач у запереченні не погоджується з позовними вимогами щодо повернення отриманої одноразової адресної грошової допомоги мотивуючи це тим, що жодна із сторін Договору про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, які навчались за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю не займалась її працевлаштуванням.

Однак, ХДУ вважає, що ним було в повному обсязі дотримано та виконано вимоги вищевказаного Договору, а саме пункт 2.1.

Зокрема, підпунктом 2.1.3. зазначено, що ХДУ «вивчає попит на фахівців на ринку праці і сприяє їх працевлаштуванню відповідно до Закону України «Про вищу освіту» (саме сприяє, а не працевлаштовує).

Враховуючи те, що на момент підписання Договору Відповідач вже працювала на посаді педагогічного профілю можна стверджувати, що вона підписуючи Договір погодилась з тим, що двома іншими сторонами (ХДУ та Відділом освіти Верхньорогачицької районної державної адміністрації) пункт Договору щодо її працевлаштування вже виконаний, крім того, це підтверджується її особистою заявою від 10.09.2013 року та довідкою відділу освіти Верхньорогачицької районної державної адміністрації Херсонської області про те, що вона дійсно працювала на посаді вчителя з 01.09.2012 року.

Щодо зауважень Відповідача про те, що вона не була забезпечена повною ставкою (18 годин на тиждень), то у Договорі не передбачено умов розподілу годин у навчальному закладі та не гарантувалось повне завантаження.

У свою чергу, відповідно до підпункту 2.3.2. Договору молодий фахівець зобовязаний відпрацювати у Роботодавця на обраній посаді згідно з терміном, визначеним у трудовому договорі, а саме 3 роки, тобто до 30.08.2016 року.

Натомість Відповідач погодившись відпрацювати три роки у загальноосвітньому навчальному закладі, отримала одноразову адресну грошову допомогу у розмірі 4874 грн. 75 коп., згідно довідки про нарахування та виплату одноразової допомоги випускникам.

Відповідно до пункту 7 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2013 році, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 12.06.2013 № 736 та підпункту 2.3.4 Договору у разі відмови випускника приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років від початку роботи у загальноосвітньому та професійно-технічному навчальному закладі отримувач допомоги зобов'язаний повернути суму фактично одержаної допомоги згідно з укладеними договорами у вищий навчальний заклад, де була здійснена виплата. Вищий навчальний заклад повертає зазначені кошти до державного бюджету.

2. Відповідач посилається на Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 р., однак на момент укладення Договору діяв Закон України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 р. де було зазначено, що випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.

Крім того, Відповідач у запереченні посилається на постанову Кабінету Міністрів України № 216 від 15 квітня 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992», якою відміняється норма щодо обовязковості відпрацювання та відшкодування, однак на момент підписання Договору діяла постанова КМУ від 22.08.1996 р. № 992 де у пункті 6 було зазначено: «Згідно з угодою випускник зобовязаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою».

Відповідач у своєму запереченні зазначає, що не повинна відшкодовувати вартості за навчання, однак ХДУ у позовній заяві вимагає повернути одноразову адресну грошову допомогу, яка згідно пункту 3 Порядку надається випускникам денної форми навчання, які навчались за рахунок бюджетних коштів за державним замовленням у вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації державної та комунальної форм власності незалежно від підпорядкування.

Тобто, університет вимагає виконати цивільно-правові зобовязання, які виникли у неї на підставі тристороннього Договору про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, які навчались за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю від 30.08.2013 року.

Тому, враховуючи вищевикладене, вважають, що підстави для відмови у задоволенні позовних вимог Херсонського державного університету до ОСОБА_2 відсутні.

В звязку з неявкою відповідача в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, оскільки вона не заперечує проти цього, та ухвалити рішення за відсутності відповідача в загальному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.08.2013 року між Херсонським державним університетом, ОСОБА_2 та відділом освіти Верхньорогачицької районної державної адміністрації було укладено тристоронній договір про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, які навчалися за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю, відповідно до якого Херсонський державний університет є Вищим навчальним закладом, а відповідач випускником; предметом договору є обовязкове відпрацювання відповідачем протягом 3-х років з дня укладення угоди у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, а також отримання одноразової адресної грошової допомоги у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати (а.с. 4).

Згідно довідки Херсонського державного університету про нарахування та виплату одноразової допомоги випускникам від 20.07.2015 року ОСОБА_2 у листопаді 2013 року було отримано 4874 грн. 75 коп. (а.а.с. 6, 53) в порядку задоволення її заяви від 10.09.2013 року (а.с. 51).

Відповідно до п.п.2.3.2. Договору передбачено, що відповідач зобовязаний відпрацювати у роботодавця на обраній посаді згідно з терміном, визначеним в договорі, тобто протягом трьох років з дня укладення угоди у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі.

Відповідно до наказу в.о. начальника відділу освіти Верхньорогачицької РДА № 78 від 01.09.2012 року (а.с. 5) ОСОБА_2 прийнята на посаду вчителя англійської мови Верхньорогачицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Верхньорогачицької районної ради з 01.09.2012 року порядком переводу з посади вчителя Самійлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Верхньорогачицької районної ради з тижневим навантаженням 11 годин, а наказом відділу освіти Верхньорогачицької районної державної адміністрації від 21.08.2014 р. № 54 (а.с. 7), Відповідача було звільнено з посади згідно статті 38 КЗпП України (за власним бажанням). Вказані обставини також підтверджуються копією трудової книжки відповідача (а.а.с. 39-40). А згідно пункту 7 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2013 році, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 12.06.2013 № 736 та підпункту 2.3.4 Договору у разі відмови випускника приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років від початку роботи у загальноосвітньому та професійно-технічному навчальному закладі отримувач допомоги зобов'язаний повернути суму фактично одержаної допомоги згідно з укладеними договорами у вищий навчальний заклад, де була здійснена виплата. Таким чином заборгованість перед позивачем склала у розмірі 4874 грн. 75 коп.

Посилання відповідача на Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року та на постанову Кабінету Міністрів України № 216 від 15 квітня 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992», якою відміняється норма щодо обовязковості відпрацювання та відшкодування, суд вважає необґрунтованими, оскільки на час укладення договору 30.08.2013 року діяли норми Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року та постанови КМУ від 22.08.1996 р. № 992.

Відповідно ст. 525 ЦК України - одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно ст.901 ЦК України - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Відповідно ст.903 ЦК України - якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором Відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови договору.

За таких обставин вимоги позивача є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки маються документальні підтвердження не виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 1378,00 грн..

Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 629, 901, 903 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Херсонського державного університету до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Херсонського державного університету надану одноразову адресну грошову допомогу у розмірі 4874 грн. 75 коп. (чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири грн. 75 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Херсонського державного університету судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Верхньорогачицький районний суд Херсонської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Верхньорогачицького районного

суду Херсонської області ОСОБА_4