Справа № 347/1266/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області , в складі:

Головуючого судді : Цалин Б.М.

Секретаря: Терлюжак Н.П.

З участю:

Позивачки: ОСОБА_1

Представника позивачки: ОСОБА_2

Відповідача: ОСОБА_3

Представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому, судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог: Кутської селищної ради Косівського району про усунення перешкод в користуванні майном , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог: Кутської селищної ради Косівського району про усунення перешкод в користуванні майном.

В судовому засіданні позивачка в справі ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона із відповідачем в справі проживає по сусідству в одному будинку. ОСОБА_3 будучи власником квартири № 6 в будинку № 3, що по вул. Снятинська с-ща Кути Косівського району із дозволу попереднього власника квартири № 2 в цьому ж будинку став тимчасово використовувати приміщення горища над вказаною квартирою № 2 в своїх цілях. Зокрема відповідач приміщенння горища перетворив фактично в своє складське приміщення де зберігає різний мотлох, що перешкоджає доступу до покрівлі будинку та є пожежно-небезпечним.

По вказаному факту вона зверталась до виконкому Кутської селищної ради в результаті чого рішенням № 9 виконкому Кутської селищної ради від 25 лютого 2016 року було зобов»язано ОСОБА_3 пред»явити свідоцтво про власність на квартиру та в разі невиконання цих вимог зобов»язати його звільнити самовільно зайняте ним нежитлове приміщення.

Рішенням № 19 виконкому Кутської селищної ради надано позивачці дозвіл на користування горищем над належною їй квартирою № 2 та зобов»язано відповідача не чинити перешкод у доступі до цього приміщення , однак останній і на даний час відмовляється привести горище у відповідний стан та не бажає прибрати звідти свої речі. Просить позов задоволити .

Відповідач в справі ОСОБА_3 вимоги позову заперечив, суду пояснив, що вказаним нежитловим приміщенням (горища) їх сім»я користувалась протягом досить тривалого часу та вважали вказане приміщення таким, що належить їм. Не заперечує, що на горищі вини зберігають свої особисті речі.

Представник третьої особи без самостійних вимог, сільський голова Кутської селищної ради ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги позивачки в справі, суду пояснив, що в результаті звернення позивачки в справі із відповідними заявами до виконкому Кутської селищної ради було прийнято рішення № 9 від 25 лютого 2016 року яким було зобов»язано ОСОБА_3 пред»явити свідоцтво про власність на квартиру та в разі невиконання цих вимог зобов»язати його звільнити самовільно зайняте ним нежитлове приміщення. А також рішенням № 19 виконкому Кутської селищної ради надано позивачці дозвіл на користування горищем над належною їй квартирою № 2 та зобов»язано відповідача не чинити перешкод у доступі до цього приміщення.

До нежитлового приміщення горища повинен бути загальний доступ всіх співвласників будинку, а нагромадження різних речей є недопустимим.

Вважає вимоги позивачки підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Суд вислухавши сторонни, свідків ОСОБА_5. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено , що сторонни в справі являються власниками квартир №2 та відповідно № 6 в будинку № 3, що по вул. Снятинська с-ща Кути Косівського району Івано-Франківської області. Вказаний факт підтверджено відношенням Кутської селищної ради № 437/02-24 від 15.07.2016 року (а.с.8) а також технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності (а.с.9)

Відповідач в справі ОСОБА_3 використовує нежитлове приміщення горище як складське приміщення де зберігає собисті речі.

Факт використання ОСОБА_3 приміщення горища в судовому засіданні підтверджено долученими до матеріалів справи фотографіями а також підтверджено і поясненнями свідків ОСОБА_5. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які ствердили, що останній має право на користування цим нежитловим приміщенням для своїх потреб так як протягом досить тривалого часу зберігає там особисті речі.

Правовий режим спільної сумісної власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження спільною сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку ( ст.382 ЦК України).

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за № 927/11207, п. 3.2.7. Використання горищних приміщень під майстерні, для сушіння білизни і під складські приміщення не допускається. В п. 3.7.12. зазначено, що не дозволяється використовувати горища, технічні поверхи й приміщення (у т.ч. венткамери, електрощитові) для зберігання устаткування, меблів, вибухопожежонебезпечних матеріалів та інших небезпечних предметів.

З урахуванням тлумачень, зазначених в рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02 березня 2004року у багатоквартирних будинках власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, у тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т. ін.

Відповідно до частини 1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Домовленості між сторонами щодо використання спільного горища немає, що і стало приводом розгляду вказаного спірного питання постійною комісією Кутської селищної ради (а.с.28-29)

Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого:

відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 порушує права ОСОБА_1 на вільне користуванням нею нежитловим приміщенням-горища над належною їй квартирою.

Таким чином, виходячи з наведених норм чинного законодавства та судової практики, зважаючи на фактичні обставини справи, суд приходить до переконливого висновку, що права позивачки як співвласника нежитлового приміщення порушені, так як остання не має можливості розпоряджатися ним на власний розсуд.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 щодо усунення перешкод в користуванні майном спільного користування підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки, з відповідача підлягають стягненню й судові витрати, понесені у зв'язку із зверненням до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного ст. ст. 386, 391 , 394 ЦК України, та керуючись ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Зобов»язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нежитловим приміщенням (горищем) розміщеним над квартирою № 2 в будинку № 3 по вул. Косівська в с-щі Кути Косівського району Івано-Франківської області .

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 551.20 грн судових витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Б.М.Цалин