Справа № 752/123/14-ц
Провадження № 2/752/89/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах якої діє Київська місцева прокуратура № 1 міста Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі продажу частини житлового будинку та виселення,-

встановив?

позивач звернулвся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі - продажу частини житлового будинку та виселення, мотивуючи його тим, що 21 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Також 22 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач у позовній заяві зазначає, що укладенням таких договорів було порушено її право, як власника, а тому вона обираючи спосіб захисту порушеного права вважала за необхідне звернутися до суду із вказаним позовом про визнання недійсними зазначених договорів з посиланням на ст. 203, 204, 215-216 ЦПК України.

Також позивач зазначив, що є правові підстави для виселення відповідача ОСОБА_2 із приміщення літнього будиночку Літ.(Л), який розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та вирішити питання про судові витрати.

В судовому засіданні представники позивача та представник Київська місцева прокуратура № 1 міста Києва підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні з посиланням на письмові заперечення долучені до матеріалів справи просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши представників сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

21 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстровано в реєстрі за № 3925.

22 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстровано в реєстрі за № 3963.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що станом на день розгляду даної справи, а так само на день укладення оспорюваних договорів майно відчужене за оспорюваними договорами позивачу не належать та не належало.

Вирішуючи питання про правомірність пред'явлення та доведеність вимог позивача ОСОБА_1 в частині наявність/чи відсутність порушення її права як власника нерухомого майна - за матеріалами та відомостями зазначеними у договорі, як таке, яке розташоване у АДРЕСА_1, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що у нього виникло право вимоги визнання оспорюваних договорів недійсним в зв'язку з тим, що він є власником мана.

Таке твердження позивача в ході судового розгляду справи повністю спростоване.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси(частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Суду, з урахуванням вищенаведених у рішенні мотивів не надано доказів того, що укладені 21.09.2013 року і 22.09.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договори купівлі-продажу порушують права та законні інтереси саме ОСОБА_1 - позивача по справі.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В той же час, виходячи з того, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на підтвердження права власності, щодо літнього будинку Літ. «Л», то на погляд суду її вимоги про виселення ОСОБА_2 є безпідставними.

При цьому суд враховує, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач ОСОБА_2 фактично проживає у вказаному літньому будинку і про відсутність таких доказів, суду було повідомлено в судовому засіданні представником позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах якої діє Київська місцева прокуратура № 1 міста Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі продажу частини житлового будинку та виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак