Ухвала

іменем україни

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного нотаріуса Дубровицької районної державної нотаріальної контори Рівненської області ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про оскарження дій державного нотаріуса, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до державного нотаріуса Дубровицької районної державної нотаріальної контори Рівненської області ОСОБА_5 про оскарження дій державного нотаріуса, посилаючись на те, що їй неправомірно було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Зазначала, що вона в період з 1995 року по 2012 рік проживала однією сім'єю та вела спільне господарство з ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_8, який помер 06 квітня 2015 року, відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_8 18 березня 2010 року склав на її ім'я заповіт відповідно до якого заповів позивачу належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1.

У липні 2015 року вона звернулася до Дубровицької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а 24 жовтня 2015 року її представник звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі такого свідоцтва, оскільки ОСОБА_4 не надала правовстановлюючих документів на зазначений будинок.

Вважаючи дії нотаріуса незаконними, просила суд позов задовольнити шляхом визнання дій нотаріуса неправомірними, скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24 жовтня 2015 року та зобов'язання ОСОБА_5 видати їй свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_8 18 березня 2010 року склав заповіт, яким заповів будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_4

24 жовтня 2015 року державним нотаріусом Дубровицької районної державної нотаріальної контори Рівненської області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, після смерті ОСОБА_8, в зв'язку з ненаданням на нього правовстановлюючих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, копія договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посвідченого Дубровицькою державною нотаріальною конторою 05 вересня 1997 року, видана Рівненським обласним нотаріальним архівом 28 жовтня 2015 року представнику позивача.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Відповідно до абз.2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 4.14. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (діючого на час виникнення спірних відносин) встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Пунктами 1, 2 глави 10 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат», пунктом 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з недоведеності правових підстав для задоволення позову, оскільки суд не може в таких справах замість скасування нотаріальних дій визнавати недійсними посвідчені угоди; сам вирішувати питання про відповідні дії (наприклад, дозволити подарувати чи продати певне майно замість зобов'язання нотаріального органу виконати відповідну нотаріальну дію); зобов'язати орган, що виконує нотаріальні дії, вчинити дію, яка суперечить закону (посвідчити договір дарування державним підприємством своєму працівникові жилого будинку при відсутності на це дозволу власника тощо), або вчинити нотаріальну дію у зв'язку з поданням суду документів чи доказів, відсутність яких у заявника викликала відмову у вчиненні цих дій, оскільки зазначена обставина є підставою для нового звернення до нотаріального органу, а не для скасування його постанови (п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова