Справа № 405/3648/16-ц
Провадження №2/405/605/16
У Х В А Л А

10 травня 2016 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до кореспондента газети Всеукраїнський щотижневик «Україна-Центр» ОСОБА_2, головного редактора газети Всеукраїнський щотижневик Україна-Центр» Мармера Єфіма про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідачів кореспондента газети Всеукраїнський щотижневик «Україна-Центр» ОСОБА_2, головного редактора газети Всеукраїнський щотижневик Україна-Центр» Мармера Єфіма, в якому просить зобовязати відповідачів спростувати недостовірну інформацію, яка була викладена в газеті «Україна-Центр» від 14.04.2016 року № 15 (1165), шляхом оприлюднення у газеті відповідного печатного матеріалу, стягнути з відповідачів на свою (ОСОБА_1А.) користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., а також зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію, яка викладена в газеті «Україна-Центр» у статті ОСОБА_2 № 15 (1165) назва «Бізнес по-олександрівські: ату його!».

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви встановлені ст. 119 ЦПК України, при цьому дотримання належної форми та змісту є гарантією реалізації особою права на предявлення позову.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, та відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до п.п. 5, 6 ст. 119 ЦПК позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Стаття 30 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач, якими можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.

Згідно з ч.1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Як вбачається з субєктного складу сторін позивач ОСОБА_1 предявила позов до двох відповідачів: кореспондента газети Всеукраїнський щотижневик «Україна-Центр» ОСОБА_2 та головного редактора газети Всеукраїнський щотижневик Україна-Центр» Мармера Єфіма, в свою чергу, статтею 32 ЦПК України визначено, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Положеннями пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначено, що позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

В той же час, у позові позивачем поєднано декілька позовних вимог немайнового характеру, при цьому, із заявлених вимог є незрозумілим їх зміст, а так само є не зрозумілим до кого з відповідачів та конкретно які предявлено позовні вимоги, в звязку з чим позивачу, з урахуванням положень ст. 32 ЦПК України, необхідно розмежувати позовні вимоги до кожного з відповідачів окремо, чітко виклавши зміст позовних вимог.

Крім того, відзначається, що позивачем, у позовній заяві не конкретизовано вимоги, як того вимагає п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки, зміст позовних вимог - це певна форма, спосіб судового захисту, який просить позивач від суду, тому це має суттєве значення при розгляді справи, і відповідно вимагає від позивача чітко визначеного формулювання заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам статті 119 ЦПК. Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

З огляду на зазначене, позивач у прохальній частині позову, не конкретизувала, якою саме інформацією (не уточнено, який уривок, яка частина, чи весь текст статті), поширеною відповідачем (відповідачами) порушуються її (позивача) особисті немайнові права, яким чином постраждала її (позивача) ділова репутація серед оточуючих та в чому це виразилось.

Також, відповідно до п.п.24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Уразі,якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Враховуючи викладене, в прохальній частині позову позивачем не зазначено, яким саме способом та в якій формі остання просить зобовязати відповідача (відповідачів) спростувати недостовірну інформацію.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Встановлено, що заява подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: судовий збір за подання до суду позовних вимог немайнового характеру сплачений не в повному обсязі.

Зокрема, позивач пред'явила позов до суду, який містить дві позовні вимоги не майнового характеру, а саме: про зобовязання відповідача спростувати відомості, які являються неправдивими, недостовірними та принижують честь і гідність, ділову репутацію та про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Так, відповідно до п.п. 1 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір із змінами, внесеними згідно з Законом України № 484 VIII від 22.05.2015 року за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, про відшкодування моральної шкоди становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати визначено в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

З огляду на викладене вище, позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. за подання до суду позовної вимоги про зобовязання відповідачів спростувати недостовірну інформацію, яка була викладена в газеті «Україна-Центр» від 14.04.2016 року № 15 (1165), шляхом оприлюднення у газеті відповідного печатного матеріалу та за подання до суду позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. 00 коп. сплатити судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, що становить 750 грн. 00 коп., але не менше 1378 грн. 00 коп.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач сплатила судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., то з урахуванням зазначеного вище та на підставі Закону України Про судовий збір, позивачу необхідно доплатити судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1378 грн. 00 коп., або ж, у разі наявності у позивача пільг щодо сплати судового збору, надати відповідно підтверджуючі документи.

Окремо відзначається, що відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст.82 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо), суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а так само на зазначених вище підставах, зокрема, майновий стан сторони, може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене позивачем в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом, при цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи, що даний позов подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, то відповідно до ст.121 ЦПК України він підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 119, ч. 1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до кореспондента газети Всеукраїнський щотижневик «Україна-Центр» ОСОБА_2, головного редактора газети Всеукраїнський щотижневик Україна-Центр» Мармера Єфіма про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Запропонувати позивачу в установлений строк виправити зазначені в ухвалі недоліки.

Якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтею 119 ЦПК України, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині визначення розміру судових витрат до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подання протягом пяти днів з дня її отримання апеляційної скарги. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова