Провадження № 2/369/3/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2016 року Києво Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Кузьменко П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № 98/П/99/2007-840 від 28 березня 2007 року ОСОБА_2, було надано кредит в сумі 71517,6 (сімдесят одна тисяча п'ятсот сімнадцять) доларів США 60 центів, строком до 28 березня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 12,49 % річних.

01.04.2007 р. між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 98/П/99/2007-840 від 28 березня 2007 року.

Даний кредит має цільове призначення - придбання цінних паперів, згідно п.1.2 Кредитного договору.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів передбачених Кредитним договором, між позивачем і ОСОБА_4, укладено договір поруки б/н від 28 березня 2007 року,згідно якого останній виступив поручителем відповідно до п.1.2 Кредитного договору, відповідно до умов яких Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж об'ємі, що і Позичальник. Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні Відповідачі, що означає нічим не обумовлене право і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1. Кредитного договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору ОСОБА_2 повинна був щомісячно вносити мінімальний необхідний платіж у розмірі 818,70 (вісімсот вісімнадцять) доларів США 70 центів. Натомість на сьогодні умови Кредитного договору ОСОБА_2 не виконуються належним чином.

Таким чином станом на 06 січня 2015 року за Кредитним договором виникла заборгованість перед банком зі сплати зобов'язань, яка становить 55105,52 дол. США (п'ятдесят п'ять тисяч сто п'ять доларів США 52 центів) за курсом НБУ еквівалентно 869541,20 грн. (вісімсот шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок одна гривня 20 коп., що складається з заборгованості за кредитом, у тому числі прострочена: 47456,39 дол. США (сорок сім - тисяч чотириста п'ятдесят шість доларів США 39 центів); заборгованість по сплаті відсотків, у тому числі прострочена: 602,47 дол. США (шістсот два долари США 47 центів); пеня за прострочення сплати кредиту: 111193,24 грн. (сто одинадцять тисяч сто дев'яносто три гривні 24 копійок), еквівалентно за курсом НБУ 7046,66 дол. США (чотириста п'ять доларів США 66 центів), яка нарахована відповідно до п.5.1 Кредитного договору.

Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" (Код . МФ0 380764. р/р N8077) заборгованість за Кредитним договором № 98/П/99/2007-840 від 28 березня 2007 року, яка станом на 06 січня 2015 року становить 55105,52 дол. США (п'ятдесят п'ять тисяч сто п'ять доларів США 52 центів) за курсом НБУ еквівалентно 869541,20 грн. (вісімсот шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок одна гривня 20 коп.).

Не погоджуючись з позовом у квітні 2016 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання кредитного договору недійсним.

Свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що 28 березня 2007 р. між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» був укладений кредитний договір №98/П/99/2007, згідно якого Кредит видавався з метою тимчасового користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 71517 доларів СІ1ІА 60 центів в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктом 1.2 Кредитного договору цільове використання кредиту: придбання цінних паперів - облігацій у без документарній формі випуску у кількості 6622 штук. Емітованих ТОВ «УКРГАЗ» з метою фінансування будівництва, а саме: квартири №38, загальною площею 67,6 кв. м., яка розташована в будинок №10 по вулиці Лобановського Валерія в с. Чайки Києво-Святошинського зйону Київської області.

Згідно з підпунктом 1.3.1 пункту 1.3 Кредитного договору відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,49 % відсотків річних.

Кінцевий термін повернення Кредиту - 28.03.2017.

Згідно з підпунктом 3.3.2 пункту 3.3 Кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного латежу складає 818 доларів США 70 центів. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж цомісячно до 20 числа поточного місяця.

02 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством юмерційний банк «Надра» був укладений іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки було шзначено нерухоме майно: квартира №38, загальною площею 67,6 кв. м., яка розташована в Зудинок №10 по вулиці Лобановського Валерія в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно вказаного іпотечного договору вартість предмету іпотеки складає 680900 гривень 00 копійок.

31 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» була укладена Додаткова угода №1 до Кредитного договору №98/П/99/2007 - 840 від 28 березня 2007 року, згідно якого ставку за користуванням кредитними коштами змінено і вона становить 11,99 відсотків річних.

25 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» був укладений Додатковий договір про внесення змін та доповнень №3 від 25 листопада 2014 року до Кредитного договору №98/П/99/2007 - 840 від 28 березня 2007 року, згідно якого пункт 8.5 Кредитного договору був викладений в новій редакції: «у разі порушення Позичальником умов Кредитного договору, за яке згідно з Розділом Кредитного договору «Відповідальність Сторін» встановлено відповідальність Позичальника у вигляді пені та штрафу (надалі - Неустойка), Банк має право вимагати від Позичальника сплати такої неустойки, на яку має право Банк у встановленому розмірі, не пізніше 7 (семи) банківських днів з дня пред'явлення Банком відповідної вимоги. Зазначене зобов'язання Позичальника по сплаті Неустойки набуває чинності в день отримання Позичальником письмової вимоги Банку про сплату Неустойки. Позичальник має право сплатити Неустойку і за власним бажанням до дня пред'явлення вимоги Банку, але в будь-якому випадку, зобов'язання Позичальника по сплаті неустойки набирають чинності з дня пред'явлення Банком відповідної вимоги про сплату».

Так позивач за зустрічним позовом зазначає, що укладений договір про надання кредиту суперечить положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» - у ньому не визначено детальний розпис вартості кредиту для споживача, в тому числі з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань, графік погашення кредиту. При укладенні договору банк не надав відповідачу інформацію про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту. Крім того, в результаті укладення кредитного договору є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач за зустрічним позовом просила суд: визнати кредитний договір №98/П/99/2007 - 840 від 28.03.2007 р. з усіма додатковими угодами до нього, укладений між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», недійсним.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зустрічний позов не визнав, мотивуючи його безпідставністю.

Представники відповідачів зустрічний позов підтримали, первісний позов не визнали з підстав, зазначених в зустрічному позові.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 28 березня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №98/П/99/2007-840, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 71 517,60 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12,49 % річних (із розрахунку 360 днів у році) строком на 120 місяців до 28.03.2017 року.

Відповідно до п.п. 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 818,70 доларів США, який позичальник вносить щомісячно до 20 числа поточного місяця.

01 квітня 2007 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №98/П/99/2007-840 від 28.03.2007 року, згідно якої сторони погодили зокрема, що після вступу в силу цієї Додаткової угоди Позичальнику встановлюється відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 11,99 % відсотків річних. Всі інші умови щодо нарахування та сплати відсоткової ставки за користування кредитом залишаються незмінними.

25 листопада 2014 року між банком та позичальником укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень №3 до Кредитного договору «іпотеки» №98/П/99/2007-840 від 28.03.2007 року, згідно якого сторони домовились доповнити розділ Кредитного договору «Відповідальність сторін» пунктом 8.5.

28 березня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору №98/П/99/2007-840 від 28.03.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Оскільки, вказані умови кредитного договору відповідач не виконує належним чином, то суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення солідарно з відповідачі на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 06 січня 2015 року складає 55105,52 дол. США (п'ятдесят п'ять тисяч сто п'ять доларів США 52 центів) що за курсом НБУ еквівалентно 869541,20 грн. (вісімсот шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок одна гривня 20 коп., що складається з заборгованості за кредитом, у тому числі прострочена: 47456,39 дол. США (сорок сім - тисяч чотириста п'ятдесят шість доларів США 39 центів); заборгованість по сплаті відсотків, у тому числі прострочена: 602,47 дол. США (шістсот два долари США 47 центів); пеня за прострочення сплати кредиту: 111193,24 грн. (сто одинадцять тисяч сто дев'яносто три гривні 24 копійок), еквівалентно за курсом НБУ 7046,66 дол. США (чотириста п'ять доларів США 66 центів), яка нарахована відповідно до п.5.1 Кредитного договору.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

З урахуванням наведеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 55105,52 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 869541,20 грн.

Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з такого.

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком ( ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14 Постанови за № 5 від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (ст. ст. 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (ст. 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009р. за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (ст. ст. 536, 638, 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Кредитний договір підписаний сторонами, містить детальний опис його предмету (умови, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору, врегулювання спорів та інше). В момент підписання кредитного договору позивачка отримала його примірник.

Підписання даного кредитного договору є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України ).

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із вищезазначеного кредитного договору, між позивачкою та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, зокрема щодо відсоткової ставки за кредитним договором, а також порядку сплати кредиту, доказів того, що умови кредитного договору є несправедливими для пизивача надано не було, оскільки при підписанні даного договру ОСОБА_2 ознайомилася з його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Також даною статтею визначені права та обов'язки сторін договору споживчого кредиту.

Статтею 18 цього Закону, щодо визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами підписаний повноваженими особами, він містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгодженні сторонами шляхом звернення позивача з пропозицією щодо укладання договору та погодження відповідачем за зустрічною позовною заявою на укладання такого договору.

Крім того, не заслуговують на увагу пояснення представника позивача за зустрічним позовом в тім, що відповідач не повідомив позивачу перед укладенням кредитного договору про суттєві кредитні умови, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Підписавши вищезазначений кредитний договір позивач у повному обсязі погодилася з його умовами, в тому числі і істотними.

Таким чином, доводи позивача, що в оспорюваному договорі відсутні істотні умови, суд вважає необґрунтованими, оскільки із змісту кредитного договору вбачається, що в ньому зазначені мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення позичальника, відсоткові ставки, порядок оплати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Отже, представником позивача не доведено та не надано доказів, не було їх встановлено і під час розгляду справи в суді, які б стали підставою для визнання правочину (кредитного договору) недійсним.

Відповідно до ст. 58 Конституції України та ч.2 ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При укладенні договорів позивач як споживач не скористався своїм правом передбаченим ч. 6 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", згідно з якою мав право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, а також не звертався до кредитора за розясненням положень договору, які були йому не зрозумілі, тим самим погоджуючись із всіма умовами кредитного договору.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що станом на день подання позовної заяви до суду відповідач за основними позовними вимогами не виконала взяті на себе зобов'язання із повного погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, чим порушено умови договору, щодо строків повернення кредиту, а також сплати відсотків, що призвело до утворення заборгованості, суд прийшов до висновку про задоволення первісних позовних вимог та про відмову у зустрічних позовних вимогах.

На підставі викладеного, керуючись: Конституцією України; ЗУ «Про банки та банківську діяльність» ЗУ «Про захист прав споживачів»;Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, ст.ст. 6, 203, 215, 525, 526, 627, 629, 1049, 1054 ЦК України; ст.ст.10, 30, 60, 61, 88, 179, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, іпн НОМЕР_1, та ОСОБА_3, іпн НОМЕР_2, на користь ПАТ КБ «Надра», , МФО 380764, р/р N8077, заборгованість за кредитним договором № 98/П/99/2007-840 від 28.03.2007 року 55105,52 долари США за курсом НБУ еквівалентно 869541,20 гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання кредитного договору недійсним, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Д.Усатов