Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №527/2378/15-ц

Провадження №2/547/264/16

30 серпня 2016 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Халявки В.І.,

при секретарі Козулі Н.П.,

з участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином.

Позивачка зазначала, щоІНФОРМАЦІЯ_6 року в темний час доби близько 2 год. 30 хв. на автодорозі Борисполь-Дніпропетровськ-Запоріжжя ОСОБА_5, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307 Славута, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої загинув її син ОСОБА_6, який рухався по цій же дорозі у зустрічному напрямку на мотоциклі та якого не пропустив водій ОСОБА_5, здійснюючи поворот наліво.

У зв'язку із смертю сина вона понесла значні витрати на його поховання та поминки, а також зазнала тяжких душевних страждань у зв'язку із непоправною втратою дитини.

Позивачка просила постановити рішення про стягнення з ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_3, яка є власником автомобіля ЗАЗ та своєю поведінкою сприяла настанню шкоди, 44 326 грн. 95 коп. матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди зменшила на 10 000 грн. Саме таку суму складають витрати на поховання і таке інше, які не підтверджуються документально.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, прохав справу розглядати без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав зовсім, мотивуючи тим, що син позивачки сам спричинив це ДТП, бо керував мотоциклом у стані алкогольного сп'яніння, не мав водійських прав, був без шолома, на мотоциклі було відсутнє освітлення та була несправна гальмівна система. ОСОБА_5 не визнає вини у завданні шкоди, бо не міг бачити мотоцикліста, який їхав назустріч без освітлення.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала зовсім та пояснила, що вона особисто не винна у завданні позивачці шкоди, бо не давала в той вечір синові автомобіля. Винуватим у ДТП також вважає сина позивачки.

Представник ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3 піддавали також сумніву доцільність витрат такої кількості продуктів харчування і спиртного на похорони та поминки сина позивачки.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Із постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2012 року вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. «г» ст.ст. 1 та 6 Закону України « Про амністію у 2011 році». Цивільні позови потерпілих та їх представників залишено без розгляду.

Із вказаної постанови вбачається, що 19 серпня 2010 року близько 2 год. 10 хв. на 173 км+900 м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя в с. Липове Глобинського району Полтавської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку м. Кременчука, ОСОБА_5 перед зміною напрямку руху не переконався у безпеці виконуваного маневру, при виконанні повороту наліво поза перехрестям, не надав переваги у русі мотоциклісту ОСОБА_6 із пасажиром ОСОБА_7 на задньому сидінні та допустив зіткнення з мотоциклом «Ява-350». В результаті пригоди водій мотоцикла ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження та помер на місці ДТП, а його пасажирка ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 7 листопада 2013 року ухвалу районного суду залишено без змін.

Суд зауважує, що звільнення від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії не реабілітує правопорушника, а вірніше злочинця, тому у відповідачів немає ніяких підстав спростовувати вину ОСОБА_5 в скоєнні ДТП, а отже і заперечувати факт завдання потерпілим шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно приписів ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Про загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду йдеться у статті 1166 ЦК України.

Відповідно до приписів ч. 2. ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Частинами другою та п'ятою ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до приписів ч.3 та ч.4 ст. 1187 особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом та завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода завдана діяльністю щодо його використання відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що власником автомобіля ЗАЗ є відповідачка ОСОБА_3, яка час від часу дозволяла своєму синові керувати вказаним автомобілем, знаючи що він не має права на управління транспортним засобом. Така поведінка ОСОБА_3, на думку суду, сприяла дорожній пригоді та наслідкам, що настали від ДТП. Суд вважає відповідачів в однаковій мірі винуватими та відповідальними за наслідки у виді завдання матеріальної та моральної шкоди. Суд вважає, що відповідачі повинні нести солідарну відповідальність перед позивачкою.

Встановлено, що у зв'язку із смертю сина позивачці завдано значної матеріальної та моральної шкоди.

Матеріальна шкода на суму 34 326 грн. 95 коп. складається із витрат на поховання, відбування поминок та встановлення надгробного пам'ятника і підтверджена документально накладними (а.с. 78 - 85).

Про відповідність даних у накладних про кількість та вартість придбаних товарів підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - власники магазинів, до яких за послугами зверталася позивачка.

Твердження відповідачів про надмірну кількість продуктів харчування та спиртного, закуплених позивачкою та потрачених на похорон і поминки сина суд не бере до уваги та вважає такі закиди надуманими. Суд вважає, що дані витрати позивачки не виходять за межі розумного, тому підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідачі звертали увагу суду на ту обставину, що потерпілий ОСОБА_6 сам став винуватцем ДТП, бо керував несправним мотоциклом у стані сп'яніння, без шолома, без посвідчення водія та за відсутності освітлювальних приладів на мотоциклі.

Із висновку повторної судової автотехнічної експертизи №8847 від 24 вересня 2012 року (аркуші кримінальної справи 264-269 т. 2), дослідженому в судовому засіданні, вбачається, що дії сина позивачки, що керував мотоциклом, не відповідали вимогам п.19.1 «а» Правил дорожнього руху ( відсутні зовнішні світлові прилади в темну пору доби) і що ця невідповідність знаходиться з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Суд погоджується з висновком експертизи про частку вини самого потерпілого та вважає, що це не є підставою для зменшення сум відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Судом встановлено, що розмір матеріальної шкоди документально підтверджено та не оспорено відповідачами.

Судом встановлено, що смертю сина позивачці завдано непоправної моральної шкоди, яка не підлягає ніякому виміру, а заявлена нею позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. відповідає принципу розумності та достатності.

Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір по 551 грн.20 коп. з кожного.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-214 ЦПК України, ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187,1188 ЦК України,

Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягти солідарно з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с. Святилівка Глобинського району Полтавської області та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с. Святилівка Глобинського району Полтавської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Святилівка Глобинського району Полтавської області на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди 34 326 грн. 95 коп. та на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., а всього 134 326 (сто тридцять чотири тисячі триста двадцять шість) гривень 95 копійок.

Стягти з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст рішення виготовлено 05 вересня 2016 року.