Справа №200/3867/13-ц
Провадження №2/200/2070/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої - судді Шевцової Т.В.,

при секретарі - Марєнко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 21 035 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., понесених судових витрат в сумі 3018,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.07.2005 року близько 18 год. 10 хв. на перехресті вул.. Комсомольська та вул..Артема в м.Дніпропетровську сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілю ОСОБА_5, д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, НОМЕР_3. Власником автомобіля ОСОБА_5, д/н НОМЕР_1 є відповідач ОСОБА_2 Вина у скоєнні ДТП встановлена в діях відповідача, розмір матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням його автомобіля, визначений висновком фахівця авто товарознавця від 12.08.2005 року №303/5 на рівні 17 669,12 грн. Проте, ремонт автомобіля він здійснював за власні кошти, при цьому його витрати склали: 14 296 грн. на придбання запчастин, 6209 грн. ремонтні роботи, 400 грн. оплата послуг експерта, 130 грн. оплата послуг евакуатора, що загалом складає 21 035 грн. Внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача, він зазнав моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, що полягають у пошкодженні його майна, незапланованих великих витратах, неможливістю користування автомобілем. Спричинену моральну шкоду оцінює в 5000 грн. Оскільки відповідач відмовився сплатити йому матеріальну та моральну шкоду добровільно, йому довелось витратити 2800 грн. на правову допомогу та 248,85 грн. судових витрат, які також просить стягнути з відповідача.

ОСОБА_3 також звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 9 435 грн., моральної шкоди 10 000 грн., витрат на авто товарознавчу експертизу 400 грн., витрат на авто технічну експертизу 435,84 грн., а також понесені судові витрати в сумі 223,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить автомобіль ОСОБА_5, д/н НОМЕР_1, яким керував на час скоєння ДТП її чоловік ОСОБА_2 17.08.2005 року Вільногірським районним судом Дніпропетровської області закрито провадження у відношенні ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП за відсутністю складу правопорушення. В межах справи про адміністративне правопорушення судом було призначено авто технічну експертизу, за висновком якої встановлено спільну провину обох водіїв. Вартість авто технічної експертизи склала 435,84 грн., які були сплачені ОСОБА_2 Разом з тим, розмір збитку, спричиненого її автомобілю за актом авто товарознавчого дослідження №1202 від 07.11.2006 року, становить 8599,16 грн. Вартість авто товарознавчого дослідження склала 400 грн. Вважає, що внаслідок ДТП їй було спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 10 000 грн.

Ухвалою суду від 22 вересня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 обєднанні в одне провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позові, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 заперечував.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 в судове засідання надала письмові пояснення, відповідно змісту яких вважає предявлені до ОСОБА_2 позовні вимоги безпідставними, а самого відповідача неналежним, як таким, що не є власником джерела підвищеної небезпеки. Власне вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними ще і з тієї підстави, що ним не доведено право власності на автомобіль НОМЕР_2.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. 24 квітня 2012 року до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначив, що усі пояснення з приводу ДТП він надав ще працівникам ДАІ, які підтримує.

Дослідивши матеріали цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному зясуванню всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивачів безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 13 лютого 2009 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області винесено постанову про визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні ДТП 02.07.2005 року близько 18 год. 00 хв. на перехресті вул.Комсомольської та вул.Артема в м.Дніпропетровську, під час керування автомобілем ОСОБА_5, д/н НОМЕР_1, та за участю автомобіля ВАЗ-2115, д/н АЕ 2762АЕ під керуванням водія ОСОБА_4 У звязку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності провадження в справі про адміністративне правопорушення було закрито. Зазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась.

На підтвердження права власності позивача ОСОБА_1 на автомобіль НОМЕР_2 надано тимчасовий реєстраційний талон, виданий Дніпропетровським міжрайонним РЕВ 29.01.2005 року. /т1. а.с.74/ Зазначена обставина не визнається відповідачем, відповідно до письмових пояснень представника відповідача.

Натомість, позивачем ОСОБА_1 на підтвердження обставин, викладених в позові надано висновок спеціаліста авто товарознавця від 12.08.2005 року ОСОБА_6, відповідно якого розмір матеріальної шкоди, спричиненої автомобілю НОМЕР_2 складає 17 669,12 грн. Вартість проведеного дослідження 400 грн. /т.1 а.с.9-38/

06 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та ПП «Надяра» укладено договір №13426, предметом якого є проведення комплексних кузовних робіт автомобілю НОМЕР_4. За цим договором позивач ОСОБА_1 сплатив 6209 грн., що підтверджується квитанцією №352855 від 06.09.2006 року. /а.с.42-44/

Також, обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 в якості доказу понесених на придбання автозапчастин витрат надано видаткову накладну №ПП-000001 від 19.01.2007 року, яку суд відхиляє як неналежний доказ, з огляду на те, що ремонті роботи виконані раніше, так як умовами договору від 06.08.2006 року встановлено термін виконання робіт після внесення передплати. Крім того, зазначена видаткова накладна свідчить про наявність договірних відносин між ПП ОСОБА_7 та ПП «Надяра», поза як не з ОСОБА_1, при цьому договором від 06 серпня 2006 року не визначено обовязку виконавця ремонтних робіт замовити за власний рахунок автозапчастини, необхідні для ремонту. /т.1 а.с.39а-41/

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 понесені витрати на послуги евакуатора в розмірі 130 грн. /т.1 а.с.45/

05 вересня 2006 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_8 укладено договір надання юридичної допомоги, за умовами якого позивачем сплачено адвокату 2800 грн. /т.1 а.с.46-50/

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_3 надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія ЯАА №816836 на автомобіль ОСОБА_5, д/н НОМЕР_1. /т2. а.с.9/

В обґрунтування розміру матеріальної шкоди, спричиненої автомобілю ОСОБА_5, д/н НОМЕР_1, надано висновок спеціаліста авто товарознавця №1202 від 07.11.2006 року, згідно якого розмір шкоди становить 8 599,16 грн. Вартість проведенного дослідження 400 грн. /т.2 а.с.12-29/

Проте, позивачем виконано ремонті роботи на меншу суму, а саме 7535,74 грн., що підтверджується актом виконаних робіт ПП «Автоінтерсервіс» №5248. /т.2 а.с.11/

В межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди Вільногірським міським судом Дніпропетровської області 09.02.2006 року було призначено судову авто технічну експертизу, вартість якої було сплачено ОСОБА_2 в розмірі 435,84 грн. /т.2 а.с.30-34/

Окрім того, в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області 11.07.2008 року призначено судову авто технічну експертизу, вартість якої склала 1407,60 грн., яка була сплачена ОСОБА_2 /т.2 а.с.35-39/

Згідно висновку судової авто технічної експертизи №1436/08 від 16.01.2009 року, виконаного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз в межах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 (Вільногірський міський суд Дніпропетровської області), вибрана водієм ОСОБА_4 швидкість руху при проїзді перехрестя не відповідала вимогам п.12.4 ПДР України, зазначений водій мав змогу уникнути зіткнення, проте не виконав вимог п.12.3 ПДР України. /т.2 а.с.40-48/

Як зазначив Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в постанові від 13.02.2009 року, в діях водія ОСОБА_4 вбачається наявність вини в даній дорожньо-транспортній пригоді, проте за відсутності протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні останнього, суд не вдається до кваліфікації його дій.

В межах даної цивільної справи за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_8 було призначено судову автотехнічну та судову автотоварознавчу експертизу, з метою встановлення відсоткового значення вини обох водіїв та реальної вартості спричинених автомобілям збитків, з огляду на сплив значного проміжку часу з моменту ДТП. Проте, на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2013 року позивачем ОСОБА_1 не було сплачено вартість експертного дослідження.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майновий збиток, нанесений неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також збиток, нанесений майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об'ємі особою, яка його нанесла.

Відповідно до вимог ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Оскільки згідно з нормами чинного законодавства відповідальність за шкоду, заподіяну транспортному засобу ДТП, покладається на особу, винну у скоєнні даного ДТП , тобто на водія транспортного засобу, суд вважає предявлені до ОСОБА_2 позовні вимоги такими, що предявлені до належного відповідача та відхиляє заперечення з цього приводу представника відповідача.

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях яких, фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. У відповідності з п.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1994 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з чинним законодавством України моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Тобто факт неправомірності (незаконності) дій, що призвели до завдання моральної шкоди повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку.

Розвязуючі позовні вимоги про стягнення майнової шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, суд виходить з того, що предявлена до стягнення сума шкоди не доведена в належний спосіб, оскільки за висновком авто товарознавчого дослідження встановлена одна сума, за наданими позивачем доказами понесені витрати на ремонт автомобіля є іншими, окрім того, повністю не підтверджують викладені у позові обставини, так як не існує доказів придбання позивачем автозапчастин. Разом з тим, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 визначений експертом розмір шкоди суд не має правових підстав, оскільки в судовому засіданні за час розгляду справи встановлено, що обидва власника і ОСОБА_3, і ОСОБА_1, вчинили правочини з відчуження належних їм на праві власності транспортних засобів.

Отже, сторони, за належного обґрунтування та доведення позовних вимог, мають право на відшкодування лише фактично понесених витрат на ремонт автомобілів.

Як вже зазначалось судом, позивачем ОСОБА_1 розмір таких витрат належним чином не доведено, акт виконаних робіт не представлено.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки викладені на підтвердження цих вимог обставини спростовуються судом в частині неможливості користування позивачем автомобілем НОМЕР_4, який був відремонтований та знаходився в користуванні увесь час, в тому числі і до ДТП, сина позивача ОСОБА_4

При цьому, суд бере до уваги, що ані позивачем, ані його сином не було отримано шкоди здоровю чи невідворотних наслідків пошкодження майна, більш того, за дослідженими доказами наявна і вина ОСОБА_4 в скоєнні ДТП, яка не була належним чином розслідувана досудовими органами та судом.

Решта позовних вимог про відшкодування понесених на експертизу та правову допомогу витрат є похідними та задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, то останні є цілком безпідставними, так як ОСОБА_1 не був на момент вчинення ДТП водієм джерела підвищеної небезпеки, а лише його власником, при цьому вина ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_4, в належний спосіб не встановлена, а тому в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позовах ОСОБА_3 та ОСОБА_1, то понесені останніми судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст.3,10, 11, 57 -61, 79, 88, 169, 179, 197, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовити в повному обсязі.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ДТП відмовити в повному обсязі.

Судові витрати не відшкодовувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. Шевцова