У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Корнєєвої В.В.,

при секретарі - Заварзіній Я.С.,

за участю заявника - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про перегляд рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2015 року по справі № 227/680/15-ц у звязку з нововиявленими обставинами,- В С Т А Н О В И В :

14 березня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення недоплати до середнього заробітку в сумі 21313грн. 22 коп.

Свою заяву про перегляд рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2015 року ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2015 року, відмовлено в задоволенні його позову до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення недоплати до середнього заробітку в сумі 21313грн. 22 коп. в повному обсязі. Зазначене рішення суду було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 09.09.2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.10.2015 року було відмовлено в відкритті касаційного провадження по справі. ОСОБА_1 також зазначає, що 01.03.2016 року в мережі Інтернет випадково наштовхнувся на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р.» Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» і після цього з 04.03.2016 року до 07.03.2016 року заявник ознайомлювався з матеріалами зазначеної цивільної справи і з врахуванням Постанови № 13 вбачається, що відповідач по справі ввів суд в оману, а саме суд не в повній мірі з»ясував обставини справи, зробивши посилання на Положення 25 про оплату праці тільки в формулюванні системи відрядної оплати праці, при цьому не прийняв до уваги, що сама відрядна оплата праці в залежності від виробництва розділяється на форми відрядної оплати праці: індивідуальну, бригадну і акордну. Із матеріалів срави вбачається, що підтверджує і сам відповідач, що у заявника після переміщення на дільницю КТ-9 згідно наказам № 2755/1 ок від 15.11.2013 р. та № 2938 ок від 12.12.2013 року зберігалася бригадно- відрядна форма оплати праці, яка згідно положення 25 про оплату праці застосовується коли умовами виробничого процесу, работа виконується бригадою працівників, або коли результат роботи кожного працівника недоцільно визначати окремо, так же згідно Постанови № 13 Пленума ВСУ п.13 розглядаючи позови про оплату праці членів виробничих бригад, суди повинні виходити з того, що заробіток за колективні результати праці визначається відповідно до чинних на підприємстві систем її оплати і форм матеріального заохочення, а його розподіл між членами бригади провадиться з урахуванням присвоєних їм кваліфікаційних розрядів, годинних тарифних ставок, фактично відпрацьованого часу і коефіцієнта трудової участі. Із цього на думку заявника слідує, що його заробіток в бригаді залежав від його кваліфікаційного розряду, часового тарифу, кількості виходів та його КТУ. Із матеріалів справи вбачається, що до та після його переміщення у нього був однаковий 5р., однакова часова тарифна ставка 31грн.25 коп., працював після переміщення без прогулів, лікарняних листів, відпусток, і його КТУ був 100 %, но не зважаючи на всі причини,які залежали від заявника , його заробіток був нижче чим до переміщення, тобто заробіток заявника став нижчим по незалежним від заявника причинам. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ № 13 відповідно до ст..21,22 Закону працедавець не може в односторонєму порядку приймати рішення з питань оплати праці. В зв»язку із змінами системи та розмірів оплати праці в зв»язку зі змінами в організації виробництва та праці працедавець повинен повідомити працівника не пізніше ніж за 2 місяці. Із матеріалів справи вбачається, що до переміщення проводилася оплата під кодом 101, а після переміщення проводилася оплата під кодом 104, також до переміщення нараховувалася премія як ГРОЗ під кодом 213, після переміщення заявник такої премії не отримував, т.я. не приймав участі в видобуванні вугілля. Всі ці фактори сприяли зменшенню розміру оплати праці і в наказах № 2755/1 ок від 15.11.2013р. та № 2938 ок від 12.12.2013р. було вказано: оплата праці проводилася згідно діючого законодавства, тим самим приховавши перехід робітників на завідомо нижче оплачувану роботу в зв»язку із змінами діючих умов оплати праці в сторону погіршення. Виходячи з вище викладеного, заявник вважає, що застосування додатку 25 к Умовам оплати праці: Положення про організацію оплати праці на підприємствах вугільної промисловості, додатку 26 к Умовам оплати праці: Положення про преміювання працівників на підприємствах вугільної промисловості, Постанови Пленуму ВСУ України № 13 від 24.12.1999 року ч.12,13 є доказами суттєво важливими для перегляду рішення справи, обставинами. У звязку з зазначеним ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2016 року у справі за позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення недоплати до середнього заробітку в сумі 21313грн. 22 коп. та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав подану заяву та суду пояснив, що зазначені в його заяві про перегляд судового рішення обставини не були враховані судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення, що вплинуло на прийняття судом рішення, яким було відмовлено в задоволенні його позовних вимог.

Представник позивача до суду не з»явилася, надала заяву про розгляд заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні надав заперечення, просив відмовити в задоволенні заяви, зазначив, що, вважає рішення законним та обґрунтованим, жодних обставин, які можливо було б визнати нововоявленими в розумінні ст.361 ЦПК України, ОСОБА_1 не наводить.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення недоплати до середнього заробітку в сумі 21313грн. 22 коп. Рішення набрало законної сили 09.09.2015 року.

Главою 4 розділу V ЦПК України передбачений перегляд судових рішень, що набрали законної сили у зв'язку з нововиявленими обставинами, який є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ.

Перелік нововиявлених обставин, які є підставою для перегляду судового рішення, визначено ч.2 ст.361 ЦПК України. Цей перелік є вичерпним.

Зокрема, відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, є істотні для справи обставини, які не були і не могли бути відомі особі, що звернулась із заявою.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухвалені судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду при часі його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, на які посилається ОСОБА_1, а саме на існування Постанови Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року, про яке заявнику ОСОБА_1 випадково стало відомо 01.03.2016 року, а також Додаток № 25 до Умов оплати праці- Положення про організацію оплати праці на підприємствах вугільної промисловості та Додаток № 26 к Умовам оплати праці- Положення про преміювання працівників на підприємствах вугільної промисловості Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 р. (реєстраційний номер в Міністерстві праці та соціальної політики України №71 від 07.08.2001 р.) з доповненнями та змінами, не є нововиявленими і не можуть бути підставою для перегляду судового рішення, оскільки вони існували і могли бути відомими сторонам під час розгляду справи судом першої інстанції. Зазначені документи існували і на час судового розгляду даної цивільної справи судом першої інстанції, той факт, що про них не було відомо заявнику ОСОБА_1 не означає те, що ці документи є нововиявленими обставинами, які дає підстави для перегляду судового рішення. Доводи про наявність різних видів оплат, на які посилається заявник ОСОБА_1, зазначалися ним під час судового розгляду в суді першої інстанції та в його апеляційній скарзі, тобто вже були предметом судового розгляду. Заявник фактично намагається ініціювати питання про повторний перегляд судового рішення у спосіб, не передбачений законом.

Таким чином, суд вважає за необхідне залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення недоплати до середнього заробітку в сумі 21313грн. 22 коп.

Керуючись ст. ст. 361, 362-365 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про перегляд рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2015 року по справі № 227/680/15-ц у звязку з нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_3

10.05.2016