Справа №333/1158/16-ц
Провадження №2/333/1174/16
25.05.2016 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді Ярошенка А.Г.
при секретарі Мінаєва В.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1,
відповідач ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу.
В позовній заяві вказав, що 24 травня 2009 року ОСОБА_4 взяла у позивача в борг грошові кошти в розмірі 1 050,00 доларів США, на підтвердження чого видала мені власноручно написану розписку. Згідно досягнутої домовленості, кінцевий термін повернення коштів - 15.06.2009 року. Також, згідно зазначеної розписки, за виконання грошового зобов'язання поручився громадянин ОСОБА_5.
Проте, у визначений термін, а ні ОСОБА_4., а ні ОСОБА_5 борг йому не повернули.
Через це він був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості.
09 лютого 2012 року позов по справі №2-3421/2011 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу було задоволено в повному обсязі.
Проте, на сьогоднішній день, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виконали рішення суду та ухиляються від сплати боргу.
Оскільки виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення суду було видано лише у жовтні 2015 року, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2015 року по справі №2-3421/2011 ОСОБА_3 було поновлено строк для пред'явлення виконавчого документа до стягнення - до 05 жовтня 2016 року.
При цьому, після ухвалення вищевказаного судового рішення курс української гривні по відношенню до долара США значно знизився, а судове рішення ухвалене згідно курсу 7,99 грн. по відношенню до одного долара США, а станом на день подання позовної заяви, згідно курсу Національного банку України, один долар США складає 26,49 грн.
Тому, виходячи з наведеної правової норми, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повинні повернути йому вже не 8389, 50 грн., а 27 814,50 грн.
Проте, оскільки по відношенню до заборгованості в розмірі 8 389,50 грн. вже існує судове рішення, тому він маю право звернутися до суду з позовом про стягнення решти заборгованості в розмірі 19 425 грн. (27 814,50 грн. - 8 389, 50 грн. = 19.425 грн.).
Представник позивача наполягав на задоволенні заяви.
Відповідач до судового засідання не з′явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.
На підставі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
24 травня 2009 року ОСОБА_4 взяла у позивача в борг грошові кошти в розмірі 1 050,00 доларів США, на підтвердження чого видала мені власноручно написану розписку. Згідно досягнутої домовленості, кінцевий термін повернення коштів - 15.06.2009 року. Також, згідно зазначеної розписки, за виконання грошового зобов'язання поручився громадянин ОСОБА_5.
09 лютого 2012 року позов по справі №2-3421/2011 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу було задоволено в повному обсязі.
Оскільки виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення суду було видано лише у жовтні 2015 року, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2015 року по справі №2-3421/2011 ОСОБА_3 було поновлено строк для пред'явлення виконавчого документа до стягнення - до 05 жовтня 2016 року.
При цьому, після ухвалення вищевказаного судового рішення курс української гривні по відношенню до долара США значно знизився, а судове рішення ухвалене згідно курсу 7,99 грн. по відношенню до одного долара США, а станом на день подання позовної заяви, згідно курсу Національного банку України, один долар США складає 26,49 грн.
Тому, виходячи з наведеної правової норми, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повинні повернути йому вже не 8389, 50 грн., а 27 814,50 грн.
Проте, оскільки по відношенню до заборгованості в розмірі 8 389,50 грн. вже існує судове рішення, тому він маю право звернутися до суду з позовом про стягнення решти заборгованості в розмірі 19 425 грн. (27 814,50 грн. - 8 389, 50 грн. = 19.425 грн.).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підставі ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором.
Згідно з вимогами ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Обов'язок позичальника повернути позику передбачений ст.1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Оскільки позивач довів сам факт заподіяння йому з вини відповідача шкоди у вигляді упущеної вигоди у зв'язку зі зміною курсу гривні по відношенню до іноземної валюти долар США позов необхідно задовольнити.
При задоволенні позовних вимог позивача стосовно стягнення судового збору суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 218, 524, 526, 533, 625, 863, 1046-1047, 1049-1051, 1212 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу - задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 19 425 грн., боргу
Стягнути з солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 21 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя А.Г. Ярошенко