Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №527/2353/14-ц

Провадження №2/547/1/16

05 вересня 2016 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Халявки В.І.,

при секретарі Козулі Н.П.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка цивільну справу за позовом Приватного Полтавського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Полтаватурист» до Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_3, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області про скасування рішення виконкому Святилівської сільської ради №14 від 24 лютого 2006 року про оформлення права власності на жилий будинок; про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на жилий будинок від 21 березня 2006 року; про скасування державної реєстрації права власності на жилий будинок по вул. Радянській, 1/2 в с. Липове Глобинського району Полтавської області; про скасування рішення виконкому Святилівської сільської ради № 3 від 29 лютого 2012 року про надання дозволу на видачу свідоцтва про право власності на кемпінг; визнання недійсним свідоцтва про право власності на кемпінг; скасування державної реєстрації права власності на кемпінг; визнання права власності на двохквартирний жилий будинок; витребування із чужого незаконного володіння двохквартирного будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до районного суду з цим позовом та зазначав, що на території Глобинського району Полтавської області розташована база відпочинку «Сонячна», яка відповідно до свідоцтва на право власності серія САЕ № 277562 від 27 липня 2012 року належить ПРАТ «Полтаватурист». Вказана база побудована у 70-ті роки минулого століття та на той час мала назву Спортивно-оздоровчий табір «Спартак» для тренування і оздоровлення дітей.

Відповідно до постанови бюро Полтавського обкому Компартії України, виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів та обласної ради профспілок від 2 січня 1981 року табір «Спартак» було передано на баланс Полтавській раді по туризму та екскурсіях, правонаступником якої є позивач.

У 2000 році у звязку з реорганізацією позивача на його баланс відповідно до акту передано базу відпочинку «Сонячна», до складу якої, окрім іншого нерухомого майна, входив двохквартирний цегляний будинок, в якому весь час розміщувалася, адміністрація бази, бухгалтерія та склад бази відпочинку.

Позивач зазначав, що в ході інвентаризації майна бази у 2012 році було виявлено, що двохквартирний цегляний жилий будинок, що знаходився на території бази відпочинку, за невідомих обставин вибув із володіння ПРАТ «Полтаватурист». Пізніше позивачеві стало відомо, що вказаний жилий будинок рішенням виконкому Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 24 лютого 2006 року передано у власність колишньому директорові готелю «Кремінь» - філії ПРАТ «Полтаватурист», ОСОБА_3, який згодом переобладнав жилий будинок у кемпінг та зареєстрував своє право власності на вказану споруду на підставі рішення виконкому Святилівської сільської ради від 29 лютого 2012 року.

Вважаючи рішення виконкому сільської ради від 24 лютого 2006 року та 29 лютого 2012 року незаконними, позивач просив їх скасувати. Позивач прохав також визнати недійсним свідоцтво про право власності на жилий будинок від 21 березня 2006 року, скасувати державну реєстрацію права власності на цей будинок, витребувати жилий будинок із чужого незаконного володіння, а також визнати незаконним свідоцтво про право власності на кемпінг та скасувати державну реєстрацію права власності на кемпінг.

В судовому засіданні представник ПРАТ «Полтаватурист» підтримав позовні вимоги та як на докази, що підтверджують право власності товариства на двоквартирний жилий будинок, посилався на постанову бюро Полтавського обкому Компартії України від 14 січня 1981 року, на договір оренди жилого будинку від 4 травня 1975 року, на довіреність на право укладання такого договору,на акт про безоплатну передачу двоквартирного будинку від 11 вересня 1975 року,на фото будівель спортивного табору «Спартак»,на відомість жилих і виробничих та підсобних приміщень до акту передачі майна від 6 квітня 1981 року, на акт про передачу у власність позивачеві основних фондів, майна та інших цінностей від 1 січня 2001 року, на інвентарну картку основних засобів №101166 від 3 червня 2013 року, на інші документи, а також на показання свідків.

Представник відповідача Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області позов про визнання незаконним рішення виконкому сільської ради від 24 лютого 2006 року визнала та пояснила, що на той час не було ніяких правових підстав для передачі у власність ОСОБА_3 жилого будинку. Останній на території сільської ради не був зареєстрований як постійний житель с. Липове, а зареєструвався лише у 2012 році. Вважає, що сільська рада повинна була спочатку визнати жилий будинок безгосподарним, взяти його на баланс і лише потім могла передати ОСОБА_3 у власність. Представник відповідача також пояснила, що у 2012 році ОСОБА_3 надав всі необхідні документи для реєстрації його права власності на кемпінг та видачі свідоцтва про право власності, тому в цій частині сільська рада позов не визнає, тобто рішення від 29 лютого 2012 року №3 вважає законним. На час вирішення питання про право власності ОСОБА_3Л на кемпінг сільській раді не було відомо про будь-які порушення законодавства з боку останнього.

Представник відповідача - Глобинського районного управління юстиції в судове засідання не зявився у звязку з ліквідацією даної установи.

Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області в судове засідання не зявився, просив справу розглядати без його участі та на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що у 1981 році спортивний табір «Спартак» було передано на баланс туристичного готелю «Кремінь», а в 1993 році його призначили керівником бази відпочинку «Сонячна». На території бази знаходився безгосподарний будинок і тодішній керівник готелю «Кремінь» на прізвище Крамаренко запропонував йому відремонтувати вказаний будинок та проживати в ньому. Він, відповідач, відремонтував будинок, добудував котельну, перебудував дах та проживав у ньому. Вказаний будинок ніколи не перебував на балансі позивача і ПРАТ «Полтаватурист» не має ніякого права на цей будинок. Після ремонту будинку в ньому дійсно був кабінет директора та бухгалтерія. В 2006 році виконком сільської ради прийняв рішення про оформлення права власності на цей будинок, а перед цим сільська рада переконалася, що до його вселення в будинок той нікому не належав, тобто був безгосподарним. Він отримав свідоцтво про право власності на будинок та зареєстрував своє право власності, а згодом , маючи відповідні дозволи, здійснив реконструкцію жилого будинку та переобладнав його в кемпінг, отримав свідоцтво про право власності на кемпінг та здійснив державну реєстрацію права власності. Вважає, що а ні сільська рада, а ні він сам не порушували законів України, а вимоги позивача є надуманими. Позивач не довів свого права на вказаний жилий будинок, а отже не має права на предявлення позову. До того ж позивачем пропущено строк позовної давності, яку він прохає застосувати при вирішенні спору.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши інші докази, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 10 ЦПК України, де йдеться про змагальність сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Про це ж йдеться також у частині 1 ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В частині 2 ст. 59 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Право власника майна на витребування майна із чужого незаконного володіння та право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджанням своїм майном передбачено статтями 387 та 391 ЦК України.

Відповідно до приписів ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власника майна на предявлення позову про визнання незаконним та скасування правового акту, зокрема органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, передбачено ст. 393 ЦК України.

Таким чином поіменовані вище правові норми дають підставу стверджувати, що за захистом права власності, в тому числі на нерухоме майно, може звертатися до суду лише власник цього майна, який володіє ним на відповідній правовій основі.

Із пояснень сторін, письмових доказів, показань свідків встановлено, що в 70-х роках минулого століття на території Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області було створено спортивно-оздоровчий табір «Спартак» для тренування та оздоровлення дітей, який згодом був переіменований в базу відпочинку «Сонячна».

Відповідно до постанови бюро Полтавського обкому Компартії України, виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів та обласної ради профспілок №2 від 14 січня 1981 року спортивно-оздоровчий табір «Спартак» було передано на баланс Полтавській раді по туризму та екскурсіях. Правонаступником ради по туризму та екскурсіях спочатку було ЗАТ «Полтаватурист», а згодом став відповідач - ПРАТ «Полтаватурист». Туристичний готель «Кремінь» був філією ЗАТ «Полтаватурист». З 1981 року по 2008 рік база відпочинку «Сонячна» перебувала на балансі турготелю «Кремінь». У 2008 році туристичний готель « Кремінь» рішенням загальних зборів акціонерів товариства було ліквідовано, а базу відпочинку «Сонячна» було передано на баланс іншій філії товариства туристичному комплексу «Турист». З жовтня 2000 року до кінця 2006 року директором туристичного готелю «Кремінь», якому підпорядковувалася база відпочинку «Сонячна», був відповідач ОСОБА_3.

Судом встановлено, що виконкомом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області прийнято рішення №14 від 24 лютого 2006 року про оформлення за ОСОБА_5 права власності на житловий будинок по вул. Радянській, 1/2 в с. Липове Глобинського району Полтавської області та видачу свідоцтва про право власності на вказаний обєкт ( а. с. 41 т.2).

На підставі вказаного рішення виконкому 21 березня 2006 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на будинок з господарськими будівлями загальною площею 130,4 кв. м. та жилою площею 76,5 кв. м. Право власності на вказаний будинок зареєстровано 23 березня 2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.21,216 т. 1).

Встановлено, що вказаний будинок знаходиться на території бази відпочинку « Сонячна», власником якої є позивач.

В технічному паспорті на будинок зазначено, що він 1959 року побудови, стіни будинку із шлакобетону.

Судом також встановлено, що спочатку у липні 2008 року, а потім у жовтні 2010 року ОСОБА_3 отримав дозволи на реконструкцію жилої будівлі під кемпінг (а.с. 220,222,231-239).

Після реконструкції жилого будинку на підставі декларації про готовність обєкта до експлуатації від 15 лютого 2012 року виконком Святилівської сільської ради 29 лютого 2012 року прийняв рішення про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на кемпінг по вул. Радянській, 1/2 в с. Липове та реєстрацію права власності на цей обєкт (а.с. 11 т.1).

Судом встановлено, що позивач оспорює право власності відповідача ОСОБА_3 спочатку на двоквартирний будинок, а після його переобладнання в кемпінг і на цей обєкт та стверджує, що двоквартирний цегляний будинок на території бази відпочинку «Сонячна» завжди належав товариству, значився як адміністративний будинок та використовувався для потреб товариства аж до заволодіння ним відповідачем. При цьому позивач посилається на цілий ряд документів та на показання свідків, які на його думку, підтверджують право власності товариства на спірний обєкт.

Аналіз чинного законодавства України, що діяло на час виникнення спору, дає суду підстави стверджувати, що право власності на нерухоме майно, зокрема на жилі та нежилі приміщення, повинно доводитися в суді передбаченими законом доказами, а саме правовстановлюючими документами на таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Чинне законодавство України і нині, і на час виникнення спірних правовідносин передбачало і передбачає державну реєстрацію нерухомого майна, як необхідну умову права власності на таке майно.

Так на час виникнення спірних правовідносин ( 2006 рік) діяв закон України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-1V від 1 липня 2004 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 вказаного закону державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно.

При реєстрація права на нерухоме майно застосовувалися також «Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджений постановою КМ України №703 від 22 червня 2011 року, та « Порядок реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджений постановою КМ України №868 від 17 жовтня 2013 року.

До прийняття вказаних законодавчих актів також діяв порядок про обовязкову реєстрацію права власності на нерухоме майно, в тому числі і у сільській місцевості.

Суд вважає, що позивач на підтвердження своїх вимог не надав належних і допустимих доказів його права власності на вказану спірну будівлю.

Так позивач посилається на постанову бюро обкому партії, облвиконкому та ради профспілок про передачу облраді по туризму та екскурсіях спортивно-туристичної бази «Спартак», на акт передачі майна від 6 квітня 1981 року та відомість наявності жилих, виробничих і підсобних приміщень, що є додатком до вказаного акта (а.с. 189-199 т.1). Детальне вивчення судом вказаної відомості не дає підстав вважати, що раді по туризму та екскурсіях було передано двокімнатний жилий будинок 1959 року побудови. Такого обєкта в цьому переліку немає.

Як на доказ права власності позивач послався на інвентарну картку обліку основних засобів №101168 станом на 3 червня 2013 року ( а.с. 203 т. 1). В картці йдеться про адмінбудівлю бази відпочинку «Сонячна». Суд вважає, що дана картка заведена у 2013 році, а її заведення суд вважає нелогічним, бо відповідно до пояснень позивача та наданих документів нестача обєкту нерухомості адміністративного будинку була виявлена в ході інвентаризації майна 15 березня 2012 року. Вказана інвентарна картка свідчить про недостовірність бухгалтерського обліку у товаристві. Отже вказаний доказ суд вважає недопустимим в розумінні ч. 1 ст. 59 ЦПК України.

Встановлено із наданих суду документів, що 12 травня 2004 року виконкомом Святилівської сільської ради Глобинського району, на території якої знаходиться база відпочинку «Сонячна», було прийнято рішення №34 про оформлення права власності на нерухоме майно бази «Сонячна». Виконком постановив оформити право власності на будинки, споруди та комунікації бази відпочинку «Сонячна» в с. Липове за туристичним готелем «Кремінь» - філією Полтавського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Полтаватурист». В додатку до вказаного рішення виконкому поіменовані всі житлові будинки і капітальні споруди, однак адміністративного будинку чи двоквартирного будинку в цьому переліку немає. Не значиться спірний жилий будинок і в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 20 грудня 2004 року, виданому Святилівською сільською радою Полтавському обласному ЗАТ по туризму та екскурсіях, а також у дублікаті вказаного свідоцтва, виданому у 2012 році (а.с. 205-210 т. 1).

У звязку із ненаданням позивачем правовстановлюючих документів про право власності на спірну будівлю, суд не може вважати належними доказами права власності такі документи:

довідку про балансову вартість товаро-матеріальних цінностей турбази, оскільки вона містить лише вартість майна;

акт передачі у власність Полтавському обласному закритому акціонерному товариству «Полтаватурист» основних фондів, майна та інших цінностей станом на 01.01.2001 року, оскільки в ньому серед інших будівель вказано про якийсь «будинок цегляний» без будь-яких його характеристик;

лист на адресу Полтавської обласної ради по екскурсіях директора тур готелю «Кремінь» від 18 травня 1982 року про купівлю в Лубенському ТУРМі жилого будинку для організації медпункту та ізолятора (а.с.199-204 т. 1).

договір оренди жилого будинку і сараю від 4 травня 1975 року;

акт про безоплатну передачу двохквартирного будинку та сараю для потреб спортивно-здоровчого табору від 11 вересня 1975 року;

лист про використання 2-х квартирного будинку під склад матеріальних цінностей, а сараю під харчоблок;

довіреність на укладання договору оренди 2-х квартирного будинка і сараю;

фото з вивіскою на передньому плані «Спортивний табір» ( а.с. 33-40).

Встановлено, що керівництво товариства зверталося до правоохоронних органів із заявами на зловживання своїм службовим становищем бувшим директором тур готелю «Кремінь» ОСОБА_5 та заволодіння ним жилим будинком товариства.

Постановою старшого слідчого прокуратури Глобинського району ОСОБА_6 від 24 вересня 2012 року в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 відмовлено за відсутністю в його діях складу злочину. В постанові слідчого зазначено, що в ході перевірки заяв жодних документів щодо перебування на балансі товариства адміністративного будинку, який на даний час оформлений як житловий будинок громадянина ОСОБА_3 за адресою с. Липове, вул. Радянська, 1/2, не виявлено ( а .с. 223-225).

Суд вважає, що позивач не надав на підтвердження свого права власності на спірне майно належних і допустимих доказів, тому немає підстав вважати, що його право власності порушено відповідачами. З огляду на викладене суд вважає, що товариство не має права на предявлення позову.

За таких обставин суд не надає оцінку правомірності прийнятих сільською радою рішень щодо передачі у власність ОСОБА_3 жилого будинку та послідуючих дій відповідачів.

Суд вважає, що в позові товариству слід відмовити повністю у звязку із недоведеністю ним права на предявлення позову.

Керуючись ст. ст. 3,10,58,59,60,212-214 ЦПК України, ст..ст. 182,391,392 ЦК України, Законом України « Про реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

РІШИВ:

У задоволенні позову Приватного Полтавського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Полтаватурист» до Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_3, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області про скасування рішення виконкому Святилівської сільської ради №14 від 24 лютого 2006 року про оформлення права власності на жилий будинок; про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на жилий будинок від 21 березня 2006 року; про скасування державної реєстрації права власності на жилий будинок по вул. Радянській, 1/2 в с. Липове Глобинського району Полтавської області; про скасування рішення виконкому Святилівської сільської ради № 3 від 29 лютого 2012 року про надання дозволу на видачу свідоцтва про право власності на кемпінг; визнання недійсним свідоцтва про право власності на кемпінг; скасування державної реєстрації права власності на кемпінг; визнання права власності на двохквартирний жилий будинок; витребування із чужого незаконного володіння двохквартирного будинку відмовити звязку із недоведеністю права позивача на предявлення позову.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст рішення виготовлено 9 вересня 2016 року.