Номер провадження 2/754/1672/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Журавської О.В

з участю секретаря: Малинки А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Універсал Банк", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр Оксани Станіславовни про визнання договору іпотеки припиненим, зобов"язання вчинити дії, та зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд -

встановив:

До суду ОСОБА_1 (далі позивач за первісним позовом) подано позов з вимогами до ПрАТ «Універсал Банк» (далі відповідач 1 за первісним позовом), Приватного нотаріуса КМНО Скляр О.С. (далі відповідач 2 за первісним позовом) про визнання договору іпотеки припиненим, зобов'язання відповідача 2 внести зміни до запису про нерухоме майно, видаливши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження АДРЕСА_1 та запис про іпотеку зазначеної квартири. (а.с. 3-6)

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між відповідачем 1 та її донькою ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, в якості забезпечення виконання якого між тими ж сторонами було укладено договір Іпотеки. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2010 з ОСОБА_4 на користь відповідача 1 стягнуто заборгованість за зазначеним кредитним договором в розмірі 315 123, 77 грн. На виконання зазначеного рішення суду ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. 13.06.2013 виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь відповідача 1 заборгованості за кредитним договором закінчено. Після смерті доньки, ОСОБА_4, позивач прийняла спадщину та стала власником АДРЕСА_1. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2015, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.07.2015, відповідачу 1 відмовлено в позові до позивача, як до спадкоємця померлої ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з наведеним, вважає, що оскільки виконавче провадження закінчено, у зв'язку з чим основне зобов'язання, а саме Кредитний договір, укладений між відповідачем 1 та ОСОБА_4 є припиненим, то підлягає визнанню припиненим й договір іпотеки від 11.04.2008.

До початку розгляду справи по суті ПАТ «Універсал Банк» пред'явлено зустрічний позов до ОСОБА_1, третя особа Приватний нотаріус КМНО Скляр О.С. про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме АДРЕСА_1, в рахунок по погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 44 944, 24 дол. США, з яких 34 549, 71 дол. США - заборгованість за тілом кредиту; 10 062, 01 дол. США - заборгованість по відсоткам; 332, 52 дол. США- заборгованість по підвищеним відсоткам. Свої вимоги мотивує тим, що між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, внаслідок невиконання останньою умов якого, виникла заборгованість. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором, між банком та позичальником було укладено Договір іпотеки, за умовами якого Іпотекодавець передала в іпотеку АДРЕСА_1. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2010 з ОСОБА_4 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 313 303, 77 грн., однак ОСОБА_4 померла, а рішення суду залишилось не виконаним. Посилаючись на зазначене, та враховуючи прийняття відповідачем за зустрічним позовом спадщини після смерті ОСОБА_4 вважають, що остання має задовольнити вимоги кредитора в межах вартості предмета іпотеки. (а.с. 82-86)

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги первісного позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві, заперечував щодо задоволення вимог зустрічного позову посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. .

Представник відповідача 1 за первісним позовом в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, заперечував щодо їх задоволення. Вимоги зустрічної позовної заяви підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в зустрічній позовній заяві.

Відповідач 2 за первісним позовом (третя особа за зустрічним позовом) в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлялась належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволені первісного та зустрічного позову.

В судовому засіданні встановлено, 11 квітня 2008 року між позивачем ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальнику банком надано кредит у розмірі 35 000 дол. США строком до 10 квітня 2028 року.

З метою забезпечення зобов'язань позичальника 11 квітня 2008 року між позивачем ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, на підставі якого передано в іпотеку АДРЕСА_1, вартість якої за домовленістю сторін становить 674 119, 45 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2015 ПАТ «Універсал Банк» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 44 944, 24 дол. США. (а.с. 16-19)

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.07.2015 зазначене рішення Деснянського районного суду м. Києва залишено без змін. (а.с. 20-21)

Зазначеним рішенням суду встановлено, що 22 липня 2010 року Деснянським районним судом м. Києва винесено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором від 11.04.2008 у розмірі 313 303,77 грн., з яких: 277 641,55 грн. - заборгованість по кредиту; 35 525,01 грн. - заборгованість по відсотках; 337,21 грн. - підвищені відсотки.

21 січня 2011 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом м. Києва на виконання зазначеного рішення суду від 22.07.2010.

13 червня 2013 року виконавче провадження було закінчено у зв'язку зі смертю боржника, що підтверджується постановою ВДВС Деснянського районного управління юстиції, при цьому у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що правонаступники боржника не виявлені. (а.с.13)

19 травня 2014 року звільнено з- під арешту майно боржника. (а.с. 15)

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2015 встановлено, що 31.10.2013 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва визнано дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження за п. З ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» незаконними, однак, в подальшому, крім визнання дій державного виконавця незаконними, ПАТ «Універсал Банк» жодних дій не вчиняв.

28 серпня 2011 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11), при цьому за життя Банк не звертався до суду з позовом про стягнення з неї інших коштів, ніж зазначено в рішенні суду від 22.07.2010.

Свідоцтво про право на спадщину за законом позивач за зустрічним позовом отримала 21 листопада 2014 року. При цьому у свідоцтві зазначено, що вартість спадкового майна становить 125 962 грн. (а.с.12)

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

З наведеного вбачається, що обов'язок покійної ОСОБА_4 повернути кошти позивачу за зустрічним позовом її смертю не припинився і дане зобов'язання щодо повернення коштів може бути виконане іншою особою, тобто її спадкоємцем, який відповідно прийняв спадщину, до складу якої також і входить невиконаний обов'язок спадкодавця щодо повернення коштів (боргу) по вказаному кредитному договору.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2015 та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.07.2015 встановлено, що у відповідності до ч. 3 ст. 61 не потребує доказуванню, що внаслідок дій ПАТ «Універсал Банк», у ОСОБА_1, як спадкоємця ОСОБА_4, відсутні зобов'язання перед ПАТ «Універсал Банк» у розмірі 44 944,24 дол. США.

Крім того, у відповідності до п. 9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Зазначені положення вказують на неможливість заявлення позову про звернення стягнення з спадкоємця, оскільки боржник та іпотекодавець є однією й тією ж особою, а спадкоємець є правонаступником, а не майновим поручителем. У зв'язку з зазначеним звернення стягнення з ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 призведе до подвійного стягнення, оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2010 з ОСОБА_5 стягнуто заборгованість по кредитному договорі в розмірі 313 303,77 грн., а у відповідності до 1282 ЦК України, спадкоємці, зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна.

У зв'язку з зазначеним, та відсутністю у відповідача за зустрічним позовом зобов'язань перед позивачем за зустрічним позовом в розмірі 44 944,24 дол. США., в суду відсутні підстави для задоволення зустрічного позову про звернення стягнення на АДРЕСА_1 в рахунок погашення зазначеної заборгованості.

Крім того, відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Встановлено, що ОСОБА_4 була позичальником за кредитним договором і іпотекодавцем за договором іпотеки, тобто одночасно виступала і боржником, і іпотекодавцем. У зв'язку з її смертю відкрилася спадщина, яку прийняла позивач за первісним позовом, перебравши на себе обов'язки іпотекодавця в межах вартості предмета іпотеки.

Позивачем за зустрічним договором не надано доказів вартості предмета іпотеки.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Іпотека, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Ч. 2 та 5 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотеко держателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених законом.

Тому на підставі ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» суд встановив, що відсутня жодна із наведених цією статтею обставин для припинення Іпотечного договору від 11.04. 2008.

Так, положення щодо припинення зобов'язань містяться в главі 50 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 559), переданням відступного (ст. 600), зарахуванням (ст. 601), за домовленістю сторін (новація) (ст. 604), прощенням боргу (ст. 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606), неможливістю його виконання (ст. 607), смертю фізичної особи (ст. 608), ліквідацією юридичної особи (ст. 609). Згідно ч. 2 ст. 653 ЦК України, підставою припинення зобов'язання є розірвання договору.

У відповідності до правової позиції Верховного суду України у справі 6-31цс16 від 17 лютого 2016 року, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.

Крім зазначеного, в кредитний договір від 11 квітня 2008 року, укладений між позивачем ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 не було визнано в судовому порядку припиненим, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2015 та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.07.2015 лише встановлено відсутність у позивача за первісним позовом зобов'язань перед відповідачем за первісним позовом в розмірі 44 944,24 дол. США.

У зв'язку з зазначеним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог первісного позову.

Керуючись ст.ст. 15, 38, 42, 60, 81, 109, 110, 118-120, 152, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 6, 203, 215, 63 ЦК України, ст. 1, 6, 18 Закону України «Про іпотеку», суд, -

Вирішив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Універсал Банк", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр Оксани Станіславовни про визнання договору іпотеки припиненим, зобов"язання вчинити дії - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: