Справа 574/304/16-ц
Провадження 2/574/101/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Міщенко В. М.

при секретарі КлючникО. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до Червонослобідська сільська рада Буринського району Сумської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що що являючись єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкування майна, через невідповідність прізвища у заповіті не може оформити спадщину у нотаріальній конторі, іншим шляхом ніж через суд також не може захистити свої права та інтереси

Викладені вище обставини фактично унеможливлюють прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 просить вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Заінтересована особа заяву визнає, просить її задовольнити та просить слухати справу без їх участі.

Суд, дослідивши обставини справи, вислухавши сторони, приходить до висновку, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 16.08.1995 року в с. Червона Слобода Буринського району Сумської області померла ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, і на земельну частку (пай) розміром 3.58 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогоспордарського акціонерного-пайового товариства Закритого типу «Колос», та знаходиться на території Червонослобідської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до сертифікату про право на земельну частку (пай) серії СМ № 021325 від 02.04.1996 року.

При житті, ОСОБА_3 склала заповіт від 19.02.1994 року, посвідченого головою Червонослобідської сільської ради Буринського району сумської області, в якому все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_1, тобто позивачеві.

В установлений законом шестимісячний строк позивач прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Червонослобідської сільської ради № 120 від 18.03.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (що діяв на час виникнення спірних правовідносин) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 525 ЦК Української РСР від 18.07.1963, що діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі - ЦК УРСР) - часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця.

Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР - спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Після указаного строку позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус повідомила, що вона не може видати свідоцтво на вказане майно, оскільки сертифікат був виданий вже після смерті спадкодавця і у ньому наявна помилка, та пояснила, що питання успадкування підлягає вирішенню в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі - ЗУ «Про власність») - громадянин набуває права власності також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про власність» - власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Згідно пункту 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від.30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 021325 від 2 квітня 1996 року вбачається, що його виготовлено на імя ОСОБА_4, на підставі рішення Буринської райдержадміністрації від 22 березня 1996 року № 106, і останній належить право на земельну частку (пай), розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходится на території Червонослобідської сільської ради Буринеького району Сумської області.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Крім того, Верховний суд України, узагальнюючи практику розгляду земельних спорів, звернув увагу на те, що право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а також і не з часу отримання сертифіката, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Як вбачається із Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ № 000005, останній виданий 11 травня 1995 року на підставі рішення Черепівської сільської ради народних депутатів від 24 березня 1995 року № 8.

В той же час було звернуто увагу на те, що у вищезгаданому сертифікаті на право на земельну частку (пай), по батькові спадкодавця записано як «Антонівна», що є відмінним від прізвища зазначеного в свідоцтві про її смерть, де вказано правильно - «Андріївна».

В свою чергу виправити помилку в даному документі неможливо, оскільки його власник, як субєкт звернення, помер.

Так, із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 021325 від 02.04.1996 року, вбачається, що в ньому по батькові власника помилково записано як ОСОБА_3 «Антонівна», яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

В той же час відповідно до свідоцтва про її смерть вона є ОСОБА_3 «Андріївна», яка померла 16.08.1995 року в с. Червона Слобода Буринського району Сумської області.

В свою чергу, те, що дійсно вищевказаний сертифікат належить ОСОБА_3 також підтверджується приєднаними до заяви: свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про смерть, з яких видно, що її по батькові в дійсності є «Андріївна».

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

Із вищевикладеного вбачається, що дійсно у наведених документах наявні розбіжності у написанні по батькові спадкодавця, що є перешкодою при подальшому оформленні спадщини, а тому при таких обставинах додатковим правовим способом захисту права є встановлення судом факту належності останній сертифіката на право на земельну частку (пай), що має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадщини.

При таких обставинах, враховуючи те, що позивач, являючись єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкування майна померлої, не може оформити спадщину у нотаріальній конторі через те, що сертифікат виданий після смерті спадкодавця та в ньому допущена помилка, іншим шляхом ніж через суд не може захистити свої права та інтереси, тому на підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 525, 527, 530, 548 ЦК Української РСР, Указ Президента України від 08.08.1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Законом України «Про власність», Постанова Пленуму Верховного суду України №7 від.30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», Постанова Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст.ст. 118, 119, 120, 256 ЦПК України -

Керуючись ст. 213-215, 256, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 021325 від 02 квітня 1996 року, який виданий на підставі рішення Буринської районної державної адміністрації від 22.03.1996 р. № 106 на імя ОСОБА_4, належить померлій 16 серпня 1995 року в с. Червона Слобода Буринського району Сумської області ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай), розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Колос» та розташована на території Червонослобідської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 021325 від 02 квітня 1996 року, в порядку спадкування за заповітом після померлої 16 серпня 1995 року в с. Червона Слобода Буринського району Сумської області - ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Буринський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: