АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2138/16-ц 22-ц/774/1932/К/16
Справа № 214/2138/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1932/К/16 суддя Ковтун Н.Г.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах. Висновком МСЕК у 2014 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 45% та визнано інвалідом ІІІ групи, які при наступному переогляді залишено незмінними.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 275 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн., а також - на користь держави 1 375,00 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позивачем обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди та в підтвердження протиправності поведінки відповідача, при цьому позивач працював й на іншому підприємстві зі шкідливими умовами праці на ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_5». Оскільки, судовим рішення з ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_5» вже стягнуто на користь позивача відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві, представник відповідача вважає, що повторне стягнення такої шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неможливим.

Крім того, суд стягнув з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 1 375,00 грн., що не відповідає положенням ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_3, працюючи протягом 22 років, із яких з 11.10.2004 року по 25.04.2014 року працював підземним бурильником шпурів на шахті «Родіна» ВАТ «Кривбасзаліррудком», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с. 8-9), в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, отримав професійне захворювання з відповідним діагнозом: 1). Радикулопатія попереково-крижова, білатеральна, переважно справа та шийна, зі стійким вираженим больовим синдромом та мязово-тонічними синдромами, порушеннями біомеханіки хребта, нерон дистрофічними проявами у вигляді деформуючого артрозу і періартрозу колінних суглобів, ПФС другого ст., двобічним плечолопатковим періартрозом, ПФС першого ст., периферичним нейроваскулярним сидромом переважно верхніх кінцівок.

Висновком МСЕК від 24 квітня 2014 року позивачу первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи з 07 квітня 2014 року, які при наступному переогляді 09 квітня 2015 року залишено незмінними (а.с. 16,17).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 24 січня 2014 року (а.с. 14-15), причиною професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщається вручну 50 кг. при гранично допустимій до 30 кг.; знаходження у нахиленому положенні до 30?/понад 30? - 45,7/5,7 при гранично допустимих 25/0; нахили корпуса (вимушені, більше 30?) 152 за зміну при гранично допустимій кількості - 100). Тобто, роботодавець ПАТ «Кривбасзалізрудком» - допустив перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обовязку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, у тому числі, з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Спростовуються доводи відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Доводи апеляційної скарги щодо відшкодування ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_5» моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок професійного захворювання, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, причиною професійного захворювання позивача є праця протягом тривалого часу в умовах статичного навантаження та вимушеного нахилу корпусу, що перевищували гранично допустимі, як на підприємстві відповідача так і на ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_5» . При цьому, законодавством не передбачено можливості покладення на ці підприємства солідарної відповідальності.

Так, моральна шкода відшкодовується одноразово (ч. 5 ст. 23, ч. 1 ст. 1168 ЦК України) власником або уповноваженим ним органом у разі порушення законних прав працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст. 237-1 КЗпП України), тобто кожен власник або уповноважений ним орган зобовязаний відшкодувати працівнику завдану моральну шкоду.

Отже, судом вірно встановлено порушення ПАТ «Кривбасзалізрудком» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у ОСОБА_3 професійного захворювання, а тому саме на роботодавця покладається обовязок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів й на іншому підприємтсві, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невірного визначення судом розміру судового збору.

Так, відповідно до ч.1, п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 01 січня 2016 року становила 1 378,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана до суду ОСОБА_3 (фізичною особою) у квітні 2016 року, а тому до сплати підлягав судовий збір у розмірі 551,20 грн. (1 378,00 грн. х 0,4), а не 1 375,00 грн., як зазначив суд першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави, зменшивши цей розмір з 1 375,00 грн. до 551,20 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2016 року змінити в частині визначеного судом розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави, зменшивши цей розмір з 1 375,00 грн. до 551 (пятсот пятдесяти однієї) гривні 20 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: