УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоТкачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни, до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко ІриниМиколаївни, на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В серні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., звернулося до суду з позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, у якому просило суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь товариства заборгованість за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року в розмірі: 14 549,67 доларів США заборгованості по поверненню кредитних коштів; 532,70 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 4 313 грн 83 коп. пені за прострочену заборгованість по кредиту та процентам; 5 тис. грн штрафу за невиконання/неналежне виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3.7 кредитного договору (страхування предмета застави).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступник - ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір за умовами якого банк надав позичальникові 25 тис. доларів США кредиту зі сплатою процентів за користування строковим кредитом в розмірі LIBOR + 6 % (9,1) % річних (ставка LIBOR є змінною та встановлюється кожних пів року) терміном до 30 вересня 2023 року.

Відповідач ОСОБА_8 виступив солідарним поручителем за належне виконання позичальником ОСОБА_7 вказаних вище кредитних зобов'язань, що вбачається з умов договору поруки, укладеного між позивачем та ОСОБА_8 01 жовтня 2008 року.

Кредитні зобов'язання з боку відповідачів належним чином не виконувалися, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, яку позивач і просив суд стягнути в рамках заявленого позову у обраний ним спосіб.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача 15 277,80 доларів США кредитної заборгованості та 5 тис. грн штрафу за неналежне виконання зобов'язання.

Стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь Держави 5 460 грн 42 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про відмову в позові.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., просить скасувати рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права

Касаційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір за умовами якого банк надав позичальникові 25 тис. доларів США кредиту зі сплатою процентів за користування строковим кредитом в розмірі LIBOR + 6 % (9,1) % річних (ставка LIBOR є змінною та встановлюється кожних пів року) терміном до 30 вересня 2023 року.

Того ж дня між акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_8 було укладено договір поруки, за яким останній зобов'язався солідарно з ОСОБА_7 відповідати за належне виконання зобов'язань по зазначеному вище кредитному договору.

Позичальник ОСОБА_7 належним чином кредитних зобов'язань не виконала, внаслідок чого станом на 27 липня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 15 277,80 доларів США та 5 тис. грн штрафу за неналежне виконання кредитних зобов'язань.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 червня 2014 року прийнято рішення про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» з 16 червня 2014 року. Така інформація оприлюднена в газеті «Голос України» від 20 червня 2014 року.

10 квітня 2015 року позивачем направлено відповідачам вимогу про дострокове виконання кредитних зобов'язань через неналежне виконання кредитних зобов'язань в частині невиконання зобов'язання по вчасній сплаті кредиту і процентів, порушення умов договору кредиту щодо його страхування (а. с. 16). Таку вимогу відповідачі отримали особисто рекомендованими повідомленнями (а. с. 17), однак у добровільному порядку не виконали.

Встановивши такі обставини, та вважаючи позов доведеним, районний суд дійшов висновків про його задоволення на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України та умов укладених між сторонами у справі договорів.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погодився, встановив, що позичальник ОСОБА_7 належно виконувала кредитні зобов'язання по січень 2015 року і кредитна заборгованість на початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» та ліквідації відділення банку № 3500 «Тернопільської дирекції ПАТ «Банк Форум» у неї не було. В подальшому позичальник втратила можливість сплати кредитних коштів, оскільки в системі електронних платежів, якою обслуговуються банки, вказаний в договорі рахунок позичальника значився закритим і здійснити переказ коштів на нього було неможливо. Фактично невиконання позичальником кредитного грошового зобов'язання стало можливим з незалежних від неї на те причин, через прострочення кредитора, а тому апеляційний суд дійшов висновків, що відповідно до ч. 2 ст. 613 ЦК України виконання зобов'язання підлягає відстроченню на час прострочення кредитора і підстави для дострокового стягнення наданих кредитних коштів в сумі 13 880 доларів США - відсутні. Як наслідок - апеляційний суд дійшов висновків, що відсутні підстави для застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, оскільки прострочення грошового зобов'язання не настало, а також відсутні підстави для стягнення нарахованих позивачем пені та штрафних санкцій.

Щодо позовних вимог про стягнення простроченої кредитної заборгованості в розмірі 669,67 доларів США та заборгованості по процентам в сумі 465,69 доларів США, то апеляційний суд дійшов висновків, що така заборгованість виникла внаслідок прострочення кредитора і в цій частині виконання зобов'язання може бути відстрочено на час прострочення кредитора, зокрема належним чином повідомлення боржника про рахунок на який слід сплачувати кредитні кошти.

Повністю з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Разом з тим, у тому разі, якщо кредитор відмовляється прийняти належне виконання зобов'язання, запропоноване боржником або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку, кредитор вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання (ч. 1 ст. 613 ЦК України).

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (ч. 2, 4 ст. 613 ЦК України).

Банк в стані тимчасової адміністрації та ліквідації в своїй діяльності користується виключно спеціальним законом - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку» (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 1581/21893 від 14.09.2012 р.) (далі - Положення).

Згідно із п. п. 2.17 п. 2 розділу V Положення (в редакції чинній станом на момент виведення банку з ринку) уповноважена особа Фонду на ліквідацію банка з дня її призначення вживає таких заходів: здійснює відкриття накопичувального рахунку.

Відповідно до п. п. 3.2 п. 3 розділу V Положення з метою забезпечення процедури ліквідації уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті (за необхідності) в територіальному управлінні НБУ або в Операційному управлінні НБУ.

За змістом п. п. 3.3 п. 3 розділу V Положення після відкриття накопичувального рахунку за розпорядженням уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку залишок коштів із кореспондентського рахунку банку перераховується на накопичувальний рахунок і вживаються заходи щодо закриття кореспондентського рахунку такого банку та виключення його з учасників системи електронних платежів (СЕП) у порядку, визначеному нормативно-правовим актом, НБУ, що визначає порядок міжбанківського переказу грошей в Україні в національній валюті, а також повертаються кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини банку, що враховувалися на відповідному позабалансовому рахунку (якщо такий облік вівся в територіальному управлінні НБУ за договором з таким банком).

Змістом п. п 3.4. п. 3 розділу V Положення передбачено, що на накопичувальний рахунок банку зараховуються кошти такого банку і надходження на його користь. З цього рахунку проводяться розрахунки з кредиторами й оплата витрат на здійснення процедури ліквідації.

Частинами 1, 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено обов'язок Фонду не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розмістити інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, а також здійснити опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналізуючи дії позивача в контексті вказаних вище норм права, а також враховуючи наявність доказів у матеріалах справи щодо виконання таких вимог закону з боку позивача (а. с. 75-78), слід дійти висновків, що кредитор в даному випадку не вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, оскільки він не відмовлявся прийняти належне виконання з боку відповідачів у справі, більше того, він не вчиняв дій, які б об'єктивно перешкоджали виконати позичальнику належним чином свої кредитні зобов'язання. Навпаки позивач в силу вимог ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. п. 3.2, 3.3 п. 3 розділу V Положення «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку» здійснив заходи по відкриттю накопичувального рахунку неплатоспроможного банку та повідомив через загальнодоступні засоби масової інформації (мережа Інтернет, офіційне видання друкованих засобів масової інформації) у тому числі відповідачів про нові реквізити для сплати кредитних коштів (а. с. 75-78).

У свою чергу відповідачі, посилаючись на прострочення кредитора, не надали доказів, що позивач відмовлявся прийняти належне виконання та перешкоджав належному виконанню зобов'язання з їх боку, що є основним критерієм у застосуванні ст. 613 ЦК України.

Не внесення змін у кредитний договір в частині реквізитів розрахункових рахунків не може бути перешкодою для належного виконання боржником/поручителем зобов'язань зі сплати кредитної заборгованості, оскільки в даному випадку положеннями спеціального законодавства, що регулює правовідносини з тимчасової адміністрації та ліквідації банків, передбачено, що існує єдиний накопичувальний рахунок, на котрий мають надходити кошти, у тому числі і від боржників для належного виконання ними своїх зобов'язань. Крім того, дане питання не врегульовано умовами кредитного договору, а згідно з його пунктом 7.9 у таких випадках сторони договору керуються чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а оскільки апеляційним судом помилково в даному випадку застосовано правовий механізм ст. 613 ЦК України та встановлено факт прострочення кредитора, і навпаки, не спростовано висновків суду першої інстанції щодо підставності нарахування позивачем кредитної заборгованості, її розміру та обґрунтованості вимог до відповідачів про необхідність її погашення, колегія суддів касаційного суду вважає, що оскаржуване в касаційному порядку рішення апеляційного суду не є таким, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, а тому таке судове рішення підлягає скасуванню із залишенням в силі помилково скасованого рішення суду першої інстанції, як це передбачено вимогами ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року скасувати, рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова В.М. Колодійчук І.М. Фаловська