ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа Кожанська селищна рада про визнання недійсним договору дарування та визнання недійсним наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, мотивуючи вимоги тим, що їй на праві власності належить ? частина житлового будинку НОМЕР_1, ? частина погребу та ? частина огорожі по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6. Разом з тим, як стало відомо, до складу спадкового майна не ввійшли будинок НОМЕР_2 та сарай по АДРЕСА_1, які були подаровані ОСОБА_3

Як зазначає позивач, договір дарування будинку НОМЕР_2 був посвідчений секретарем сільської ради ОСОБА_7, який не мав повноважень вчиняти нотаріальні дії, тому такий договір є недійсним, оскільки нотаріальна форма укладання не була дотримана.

Крім того, у зв'язку з даруванням будинку наказом по Кожанському сахарному комбінату №131, земельну ділянку площею 0,10 га передано ОСОБА_3 поряд з подарований будинком. Таким чином, зазначає позивач, через недійсність договору дарування є підстави для визнання недійсним цього наказу в частині передання відповідачу земельної ділянки.

З огляду на вищевикладене, позивач просив визнати недійсним укладений 25.07.1978 року договір дарування будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 та визнати недійсним наказ по Кожанському сахарному комбінату №131 від 04.07.1978 року в частині передання відповідачу земельної ділянки площею 0,10 га.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, яка є матір'ю ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, за яким заповіла все належне їх майно в рівних частинах своїм дітям, тобто позивачу та відповідачу.

В процесі реалізації свої спадкових прав сторонами набуто у власність по ? частина житлового будинку НОМЕР_1, ? частина погребу та ? частина огорожі по АДРЕСА_1.

Крім того, чоловіку спадкодавеці ОСОБА_6 (батьку сторін) ОСОБА_8 за життя належав житловий будинок НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, який був подарований ОСОБА_3 відповідно до договору дарування від 25.07.1978 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що договір дарування був укладений з порушенням нотаріальної форма його укладання, оскільки був посвідчений особою, яка не мала повноважень вчиняти нотаріальні дії.

Таким чином, за твердженням позивача, такі порушення при укладанні спірного договору обумовлюють його недійсність.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Таким чином, при вирішенні даного спору щодо недійсності спірного договору дарування повинні застосовуватись правила ЦК України 1963 року.

Статтею 243 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Відповідно до ст. 244 ЦК УРСР 1963 року договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу. Виходячи зі змісту ст. 227 ЦК Кодексу УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Як встановлено судом, спірний договір дарування посвідчений секретарем виконкому Кожанської сільської ради ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі під №114, внесений до реєстрової книги №8, реєстр 1441.

У відповідності зі статтею 14 Закону Української РСР «Про державний нотаріат», який діяв на момент підписання вказаного договору, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих посвідчують договори, довіреності та інші документи.

Відповідно до протоколу першої сесії Кожанської селищної ради 15-го скликання від 17.06.1975 року вирішено обрати секретарем виконавчого комітету селищної ради депутатів трудящих ОСОБА_7.

Відповідно до протоколу №1 виконавчого комітету Кожанської селищної ради від 12.01.1978 року вирішено затвердити відповідальною службовою особою за вчинення нотаріальних дій в селищній раді секретаря виконавчого комітету селищної ради народних депутатів тов.ОСОБА_7

Досліджені в судовому засіданні оригінали наведених вище документів виключають сумнів щодо їх автентичності та справжності.

Таким чином, встановлені судом обставини спростовують посилання сторони позивача на порушення нотаріальної форма укладання спірного договору, що обумовлює безпідставність вимог про недійсність такого договору.

Крім того, заявляючи вимогу про визнання недійсним наказу по Кожанському сахарному комбінату №131 від 04.07.1978 року в частині передання відповідачу земельної ділянки площею 0,10 га, позивач посилався на те, що виданню цього наказу передував факт дарування будинку батьком своїй доньці ОСОБА_3, саме цей факт став підставою для передання відповідачу земельної ділянки, тобто заявлені вимоги є похідними від вимог про визнання недійсним самого договору дарування.

Таким чином, недоведеність вимог про недійсність спірного договору дарування обумовлює також відсутність підстав для визнання недійсним наказу про передання земельної ділянки.

Верховним судом України в п. 11 постанови Пленуму від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення в цивільній справі» роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджений факт порушення (невизнання, оспорення) його права на земельну ділянку площею 0,10 га, що передана відповідачу спірним наказом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами та спростовані встановленими судом обставинами.

Враховуючи викладене, керуючись ЦК Кодексу УРСР, Законом Української РСР «Про державний нотаріат», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 30, 57-60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа Кожанська селищна рада про визнання недійсним договору дарування недійсним та визнання недійсним наказу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова