Справа № 359/7214/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/1142/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 26 14.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Іванової І.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки , -

встановила:

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

20 грудня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_2 договір про надання споживчого кредиту, за яким банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 106000 доларів США, а останній зобов'язався щомісячно до 20 грудня 2022 року повернути його шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1235 доларів США та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 11,4% річних, або підвищені відсотки та пеню у випадку несвоєчасної сплати щомісячних платежів.

Для забезпечення належного виконання грошових зобов'язань 20 грудня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_2 договір іпотеки №5431 земельної ділянки за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки.

АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором та перерахував ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 106000 доларів США.

АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», 08 грудня 2011 року уклав договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами з ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за даним кредитним договором у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов'язання, тому у ПАТ «Дельта Банк» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором у розмірі 4043556 гривень 59 копійок. ОСОБА_2 ухиляється від добровільного повернення грошових коштів.

Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, а саме на земельну ділянку, площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. за реєстровим №з-1818.

Встановлено початкову ціну предмета іпотеки та спосіб його реалізації шляхом проведення аукціону (прилюдних торгів) у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

За рахунок реалізації предмета іпотеки задоволено вимоги ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 0 від 20.12.2007 року, укладеним з ОСОБА_2 в сумі 4043556,59 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що договором іпотеки не передбачено такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя як визнання права власності на предмет іпотеки.

Крім того, звернувши стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не просив суд застосувати такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону судове рішення відповідає не в повному обсязі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки не підлягають задоволенню, оскільки договором іпотеки не передбачено такий спосіб захисту порушеного права. Разом з тим, оскільки відповідач не виконав забезпечене іпотекою зобов»язання, в рахунок його погашення допустимо звернути стягнення на спірну земельну ділянку шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Проте з такими висновками не погоджується колегія суддів з таких підстав.

Встановлено, що 20 грудня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_2 договір про надання споживчого кредиту №0, за яким позивач зобов'язався надати кредит у розмірі 106000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно до 20 грудня 2022 року повертати кредит шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1235 доларів США та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 11,4% річних. У разі неналежного виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, та в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу - якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті (а.с.11-16).

20 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №1 до договору про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до умов якої сторони узгодили між собою розмір комісії, що має сплачуватись ОСОБА_2 на протязі строку дії договору: комісія за управління кредитом при внесенні змін в кредитний договір за ініціативою клієнта - 0,1% від суми кредиту, та комісія за управління кредитом при внесенні змін в кредитний договір за ініціативою клієнта - 0,99% (а.с.64,65).

20 грудня 2007 року для забезпечення належного виконання грошових зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_2 договір іпотеки №5431, за яким відповідач передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку (а.с.20-22).

20 грудня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» перерахував ОСОБА_2 кредит у розмірі 106000 доларів США, однак ОСОБА_2 неналежним чином виконував грошові зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 404556,59 грн., яку відповідач не погасив у тридцяти денний строк з моменту отримання 27 липня 2015 року листа-вимоги від банку (а.с.89).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у зв»язку з неналежним виконанням відповідачем забезпеченого іпотекою зобов»язання за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч.2 ст. ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ч.1 ст.590 ЦК України та ст.39 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.2 - 4.4 договору іпотеки №5431 від 20 грудня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших підстав, передбачених законодавством України. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 5.2.1 вказаного договору іпотеки застережено про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, що одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані положення Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки та дійшов невірного висновку про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки не підлягають задоволенню, оскільки вказаним договором іпотеки та чинним законодавством передбачено такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя.

Крім того, як убачається з прохальної частини позовної заяви, ПАТ «Дельта Банк» просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Проте в порушення вказаних норм, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів вийшов за межі позовних вимог, задовольнив позовні вимоги, що не були заявлені позивачем та на власний розсуд вирішувати спір, який не був фактично заявлений позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення вказаних вище норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є зокрема порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням вимог матеріального права і процесуального права, тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши апеляційну скаргу частково.

Матерілами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 не виконав забезпеченого іпотекою кредитного зобов»язання, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 404556,59 грн.

Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Відповідно до положень п. п.4.2 - 4.4, 5.2.1 договору іпотеки №5431 від 20 грудня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду, у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотеко держателю; одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

За таких обставин позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Відповідно до звіту про оцінку земельної ділянки площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки, який був проведений ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» 30 березня 2016 року та наданий представником позивача ринкова вартість об'єкту за станом на дату оцінки з врахуванням поточних соціально-економічних умов складає 555325 грн.

За рахунок реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги банку за кредитним договором від 20 грудня 2007 року, укладеним з ОСОБА_2, в сумі 4043556,59 гривень, з яких: заборгованість по кредиту 2302872,69 грн.; відсотки 1374429,78 грн.; пеня 342464,89 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу та відсотках, відповідно 15039,09 грн. та 8750,12 грн.

З урахуванням вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів вважає за необхідне зазначити саме таку вартість предмету іпотеки, звертаючи стягнення на нього шляхом визнання парова власності за позивачем іпотекодержателем.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід судовий збір в розмірі 4019 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів , -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2015 року скасувати в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, а саме на земельну ділянку, площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний НОМЕР_2) на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. за реєстровим №з-1818 шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, , МФО 380236) на земельну ділянку, площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1, встановивши ціну предмета іпотеки в сумі 555325 гривень.

За рахунок реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) за кредитним договором № 0 від 20.12.2007 року, укладеним з ОСОБА_2, в сумі 4043556,59 гривень, з яких:

- заборгованість по кредиту 2302872,69 грн.; відсотки 1374429,78 грн.; пеня 342464,89 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу та відсотках, відповідно 15039,09 грн. та 8750,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) судовий збір в розмірі 4019 грн.

В частині стягнення судових витрат рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий

Судді