Справа№ 328/2567/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року. м. Токмак Токмацький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Гавілей М.М.

при секретарі: Корольковій К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

19.01.2014 року померла мати позивача ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис за № 31 та видане свідоцтво про смерть серія І-ЖС № 291430. За життя мати позивача 03.11.2009 року склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла своїй доньці ОСОБА_1.

Спадкоємцями за законом є відповідачі ОСОБА_2, яка являється онучкою померлої (за правом представлення після смерті ОСОБА_5 сина ОСОБА_3К.) та ОСОБА_3, який являється сином померлої ОСОБА_4 Відповідачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна входить 1/2 частина земельної ділянки, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області. Зазначена земельна ділянка належить ОСОБА_5, померлому 14.05.2008 року, спадкоємицею якого була мати ОСОБА_6, яка прийняла спадщину, але не оформила її. Земельна ділянка належала померлому братові позивача на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЗП № 052378, виданого Токмацькою районною адміністрацією 07.04.2008 року.

При звернення позивача до Токмацької державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої матері на підставі того, що до нотаріальної контори вона не надала оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно, про що нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.03.2016 року.

Ця обставина змусила позивача звернутися в суд з даним позовом.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, підтримали заявлені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню як обґрунтовані з наступних підстав.

19.01.2014 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС№ 291430 від 08.05.2014 року, свідоцтвом про народження серії ЧЕ №154317 від 25.10.1950 року, свідоцтвом про одруження серії VII-УР №223173 від 12.11.1969 року.

За життя спадкодавець 03.11.2009 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла своїй доньці ОСОБА_1. Позивач спадщину прийняла шляхом звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 25.06.2014 року.

Спадкоємцями за законом є відповідачі ОСОБА_2, яка являється онукою померлої (за правом представлення після смерті сина спадкодавця ОСОБА_5, який помер 14.05.2008 року) та ОСОБА_3, який являється сином померлої ОСОБА_4 Відповідачі звернулися до Токмацької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, про що свідчать матеріали спадкової справи. Судом не встановлено осіб, які мають обовязкову частку у спадщині в розумінні ст. 1241 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна входить 1/2 частина земельної ділянки загальною площею 4,3100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області. Зазначену 1/2 частину земельної ділянки ОСОБА_4 успадкувала після смерті сина ОСОБА_5, померлого 14.05.2008 року, якому земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 052373 від 07.04.2008 року. Згідно листа Токмацької державної нотаріальної контори №1046/01-16 від 22.09.2016 року ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання з померлим 14.05.2008 року ОСОБА_5, але не оформила її. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №753043 від 09.03.2010 року донька ОСОБА_5 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2009 року одержала у власність в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2,1548 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області.

При звернення позивача до Токмацької державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої матері на підставі того, що до нотаріальної контори вона не надала оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно, про що нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.03.2016 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при відмові нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до статті 79 ЦК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Так, право власності на земельну ділянку виникає з моменту реєстрації цього права ( ст. 125 ЗК України). Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Дійсно, спадкодавець не встиг здійснити за життя державну реєстрацію свого права власності на вказану частину земельної ділянки, але це не може бути підставою для втрати її спадкоємцем права на спадщину.

Як вказано вище, спадкодавець ОСОБА_4 мала право на ? частину земельної ділянки, яку прийняла у спадщину, а тому це право може перейти і до її спадкоємця за заповітом ОСОБА_8, а отже, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 384, 392, 1234, 1247 ЦК України, ст. ст. 10,60, 174, 212- 215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 4,3100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 19.01.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Токмацький районний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя/підпис/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО

Суддя