Справа № 408/6246/16-ц
Провадження № 22ц/782/981/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року, грудня місяця, 21-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі: головуючого судді - Яреська А.В., суддів - Дронської І.О., Єрмакова Ю.В., за участю секретаря: Попової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 26 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», треті особи - Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року до Біловодського районного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі з державного підприємства «Укршахтгідрозахист». Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 26 вересня 2016 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду, через те, що в додатку до позову позивачем надана ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 11.01.2016 року про скасування судового наказу від 04.11.2015 року про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі з роз'ясненням стягувачу щодо можливості подальшого розгляду вимог в позовному провадженні. Однак, ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 11.01.2016 року про скасування судового наказу від 04.11.2015 року про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі була прийнята на підставі заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу, а не позивача, у зв'язку з чим суд помилково відкрив провадження по даній позовній заяві.

Позивач не погодився із такою ухвалою суду першої інстанції та надав на неї апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та передати справу до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що його позовна заява за своєю формою та змістом відповідає вимогам діючого законодавства.

Вислухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Так, статтею ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, не надав копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу за зверненням про стягнення заробітної плати. Такий висновок на думку колегії суддів є поспішним та необґрунтованим, є винесеним із порушенням норм процесуального права, без врахування фактичних обставин справи та предмету позову.

Так відповідно до п.1 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, у тому разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати. У статті 119 ЦПК дійсно є визначеним про те, що до позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу. Частина 3 статті 118 ЦПК передбачає, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Між тим, стаття 96 ЦПК вказує на те, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, тоді як з наданих суду матеріалів та тексту позову вбачається що відповідач не тільки заперечує факт та розмір нарахування заробітної плати, але і сам факт звільнення працівника, нарахування суми вихідної допомоги та заробітку. Крім того, колегія суддів бере тут до уваги, що структура заробітної плати визначається Законом України «Про оплату праці» та Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженою наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004 року. Відповідно до положень ст.ст.1,2 Закону та п. 3.8 Інструкції виплата вихідної допомоги при припиненні трудового договору не є заробітною платою, а тому вимога про стягнення суми вихідної допомоги не може розглядатися у порядку наказного провадження і підлягає захисту у порядку позовного провадження. Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він ставить питання як про стягнення заробітної плати, так і про стягнення вихідної допомоги, при цьому на обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що стягувана сума є спірною, підприємство-відповідач відмовляється у добровільному порядку сплатити суму заборгованості, посилаючись на відсутність первинних бухгалтерських документів, що підтверджували б розмір заборгованості, а також документів, які б підтверджували сам факт звільнення ОСОБА_1 та його фактичне переміщення на підконтрольну українській владі територію. Отже, за таких обставин, враховуючи зміст заявлених у позові вимог, частина з яких не може розглядатись у порядку наказного провадження та приймаючи до уваги фактичну наявність на момент надходження позову спору про право, судова колегія вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху із подальшим поверненням позову заявнику.

Статтею 312 ЦПК України є передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення. З огляду на викладене вище оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття або відмови у відкритті провадження по справі відповідно до вимог діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 26 вересня 2016 року - скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», треті особи - Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві про стягнення заборгованості по заробітній платі направити до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі відповідно до вимог діючого законодавства.

Ця ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий А.В. Яресько

Судді: І.О. Дронська

Ю.В. Єрмаков