АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», третя особа: ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (надалі - ПАТ «Альфа-Банк») про визнання поруки припиненою.

Вимоги обґрунтовувала тим, що 27 вересня 2006 року між відповідачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 10690-к в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та третьою особою.

В подальшому, між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та відповідачем було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги до третьої особи за кредитним договором перейшло до ПАТ «Альфа-Банк».

Зазначала, що оскільки договором поруки було передбачено його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, а 26 березня 2014 року відповідач звернувся із вимогою про дострокову сплату коштів за кредитним договором та протягом шести місяців не звернувся до суду із позовом, зобов'язання за договором поруки припинились.

Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати поруку за договором № 10690-к від 27 вересня 2006 року, який був укладений між ОСОБА_2 та акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) припиненою.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Про день і час учасники судового розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 27 вересня 2006 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (право вимоги по якому перейшло до ПАТ «Альфа-банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 10689-к.

27 вересня 2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (за договором - поручитель) (а.с. 5-6).

Відповідно до п. 2.1. договору поруки поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

В справі містяться копії вимог від 26 березня 2014 року, відповідно до змісту яких банком повідомлено про невиконання зобов'язань ОСОБА_3, у зв'язку з чим станом на 25 березня 2014 року виникла заборгованість, в сумі 249 728,07 дол. США, що по курсу НБУ станом на 25 березня 2014 року становить 2591228 грн. 40 коп., з яких: за кредитом - 203788, 29 дол. США, що по курсу НБУ станом на 25 березня 2014 року становить 2114548 грн. 06 коп.; за відсотками - 36505, 67 дол. США, що по курсу НБУ станом на 25 березня 2014 року становить 378790 грн. 13 коп.; пеня - 9434, 11 дол. США, що по курсу НБУ станом на 25 березня 2014 року становить 97890 грн. 21 коп.

Враховуючи вищенаведене, банком висунуто вимогу про усунення порушень шляхом сплати боргу, процентів та пені у строк до 30 днів з дати отримання вимоги (а.с. 7, 9, 11).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що договором поруки було встановлено його дію до повного погашення зобов'язання за кредитним договором, в забезпечення якого надано поруку, а з вимогою про дострокове виконання зобов'язань за договором відповідач звернувся 26 березня 2014 року, але в подальшому протягом шести місяців не пред'явив позову до поручителя, то відповідно зобов'язання за договором поруки № 10689-к від 27 вересня 2006 року припинилися.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції й вважає їх законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що строком припинення договору поруки може бути лише строк - після закінчення шести місяців, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за кредитним договором, колегія суддів визнає безпідставними.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими в постановах від 24 вересня 2014 року у справі за № 6-106цс14 та від 27 січня 2016 року у справі за № 6-990цс15, які є обов'язковими до застосування.

Відповідачем порушено визначений законом шестимісячний строк для звернення із позовом до поручителя, звернувшись 26 березня 2014 року із вимогою про дострокове повернення заборгованості протягом 30 днів, відповідач змінив строк виконання зобов'язання й вимог у межах шестимісячного строку до поручителя не заявив, а тому районний суд правомірно задовольнив заявлений по справі позов.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до визнання поруки ОСОБА_2 згідно умов договору перед відповідачем припиненою.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну правову оцінку.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/24444/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9604/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.