Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гришко О.Я.,

при секретарі - Федорині А.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

З позовної заяви вбачається, що позивач здійснював природоохоронну та громадську діяльність і був головою сектору охорони тваринного світу Полтавської обласної організації «Українського товариства охорони природи». На виконання своїх обов'язків разом зі знімальною групою ОД ТРК «Лтава» та спеціалістів лісомисливського управління Полтавської області із залученням працівників рибоохорони в кінці березня 2015 року, перебували на обстеженні території НПП «Нижньосульський». Як вказує позивач, вищезазначеною групою було викриті правопорушення природоохоронного напрямку і складені відповідні адміністративні протоколи. Крім цього, були виявлені факти спалювання на значних площах грубої водної рослинності, рештки диких тварин добутих браконьєрським способом, виявлені факти незаконного спилювання дерев, значна засміченість прибережної смуги гирла р. Сула. Позивач зазначає, що під час незаконного вилову риби знаходився в.о. директора НПП «Нижньосульський» ОСОБА_2, під час бесіди з яким, як зазначає позивач, виявилося, що останній глибоко не є компетентним та непідготовленим до виконання обов'язків керівника НПП «Нижньосульський», та виправдовував незаконну діяльність, зокрема, називаючи зимувальні ями «перекатами» та здійснюючи інші непрофесійні фразеологічні обмовки.

Позивач зазначає, що ним було поширено інформацію про стан довкілля та виявлені факти наприкінці березня 2015 року. Відповідач назвав виявлені факти такими, що суперечать дійсності і звернувся до суду з метою спростування інформації та отримання моральної шкоди. Як стверджує позивач, інформація була поширена ним законно, про що свідчить рішення Київського районного суду м. Полтава, яке набрало законної сили та було залишене без змін апеляційним судом Полтавської області.

ОСОБА_1 в позові зазначає, що відповідач протиправно користувався своїми правами, наводив і поширював необґрунтовані дані та ставив під сумнів виявлені факти та діяльність позивача, що має наслідком нанесення моральної шкоди та ознаки посягання на честь, гідність та ділову репутацію як громадського діяча - природозахисника. Після поширення відповідачем негативної інформації щодо позивача, відбулися наслідки в приниженні соціального статусу, так як на момент судового процесу була призупинена його участь у комісії з питань ведення мисливського господарства у Полтавській області, друковані засоби масової інформації не приймали його матеріали до опублікування на час судового розгляду справи за позовом відповідача, аналогічні дії здійснила і ОДТРК «Лтава». Крім того, на час судового процесу була призупинена співпраця позивача з департаментом екології та природніх ресурсів Полтавської ОДА.

Як вказує позивач, внаслідок протиправних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, що полягає в наявності фактору психологічного впливу, перенесенні інтенсивних почуттів, ураження життєвих потреб та репутації. Вплив є інтенсивний і тотальний на його особистість, наявність психотравмуючого фактору, переживання інтенсивних негативних почуттів з ураженням провідних життєвих потреб і репутації у високому соціальному статусі, невпевненості в майбутньому , в суттєвому порушенні життєдіяльності.

Посилаючись на вищевикладені обставини позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача грошові кошти за завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та представники відповідача в судове засідання повторно не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їхньої відсутності суду не направили, в матеріалах справи є відомості про належне повідомлення сторони відповідача про місце і час розгляду справи. При таких обставинах, керуючись нормами ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та його представників.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 вказаної вище постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Дослідивши та проаналізувавши докази у справі, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів наявності моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про спростування інформації та про стягнення моральної шкоди, відповідачем у цьому позові було вказано ОСОБА_1, однак належних і допустимих доказів цього суду не надано. При цьому позивачу судом було роз'яснено норми ст. 10, 60 ЦПК України, а також роз'яснено можливість витребування судом за клопотанням позивача певних доказів в тому разі, коли у позивача виникли труднощі в отриманні таких доказів. Відповідних клопотань до суду не надійшло.

В матеріалах справи є фотокопії листів, начальника Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 02.10.2015 року, адресованого ОСОБА_1 про призупинення діяльності ОСОБА_1 в стані співголови комісії з питань ведення мисливського господарства у Полтавській області до моменту вирішення судами питання щодо позовів про розповсюдження ОСОБА_1 неправдивої та необ'єктивної інформації у ЗМІ, редактора газети «Полтавський вісник» від 21.01.2016 року про те, що редакція газети вважає доцільним відновити інформаційну співпрацю з ОСОБА_1 з моменту вирішення питання в судах щодо позовів про поширення ОСОБА_1 неправдивої та необ'єктивної інформації у ЗМІ Полтавської області, однак, суд визнає ці докази недопустимими, оскільки в матеріалах справи містяться фотокопії цих листів, суду не було надано для огляду оригінали цих листів, крім того, зі змісту цих листів не зрозуміло, про які саме позови в них йдеться.

Суд також не може вважати допустимим доказом фотокопію листа директора Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації від 14.09.2015 року на ім'я ОСОБА_1, про те, що після отримання інформації про судові позови від ОСОБА_2 і НПП «Нижньосульський» в особі в.о. директора НПП «Нижньосульський» ОСОБА_2 про поширення ОСОБА_1 в обласних засобах масової інформації недостовірної природоохоронної інформації, ОСОБА_1 пропонується тимчасово, до вирішення судом справ, утриматися від участі в роботі екологічної комісії Полтавської обласної ради та в інших численних природоохоронних заходах. Оригінал цього листа не був наданий суду для огляду в судовому засіданні.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б доводили його позовні вимоги. Тому, у задоволенні позову ОСОБА_1 потрібно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 23 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 179, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час розгляду справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складене 16.05.2016 року.

Суддя