Ухвала

іменем україни

21 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Нагорняка В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське сортонасінницьке підприємство», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Добропільська районна державна адміністрація, про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті матері прийняв спадщину і став власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_1, площею 2,5622га на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області. Після оформлення спадкових прав, він дізнався, що його земельною ділянкою незаконно користується відповідач, уклавши з Добропільською районною державною адміністрацією договір оренди землі від 11 вересня 2012 року, предметом договору стали нерозподілені (не витребувані) паї.

Відповідачу відомо, що ОСОБА_4 є власником землі, але він не приймає ніяких дій щодо повернення земельної ділянки, а тому позивач вважає, що товариство незаконно, без відповідної правової підстави заволоділо і володіє його майном, тому повинно припинити таке користування і повернути це майно йому як законному власнику .

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7 - мати позивача, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8 - батько позивача, що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.5-6).

17 грудня 2012 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/3 частини земельної частки (пая) в землях колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва, Добропільського району, Донецької області.

17 грудня 2012 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на 1/3 частку від 1/3 частини земельної частки (пая) в землях колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва, Добропільського району, Донецької області.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності земельна ділянка сільськогосподарського призначення зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 травня 2013 року.

11 вересня 2012 року між Добропільською районною державною адміністрацією та ТОВ «Добропільське сортонасінницьке підприємство» було укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення строком на 20 років на території Криворізької сільської ради за межами населених пунктів, загальною площею 76,9134 га, у тому числі 76,9134 га - рілля (не витребувані паї).

Судами було встановлено, що земельні ділянки ОСОБА_4 у розмірі 2,5622 га віднесені чинним законодавством до категорії нерозподілених (не витребуваних паїв), та у відповідності до ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних частко (паїв)», передані на умовах оренди земельних ділянок ТОВ «Державне сортонасіннецьке підприємство», яке їх використовує на теперішній час згідно з договором оренди землі від 11 вересня 2012 року.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 20 Закону передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

У частині 3 ст. 640 ЦК України визначено, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

Позивач звертаючись до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння вважав, що відповідач уклавши договір оренди незаконно користується земельною ділянкою, власником якої є він на підставі свідоцтва про право власності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходили із того, що договір оренди землі на підставі якого відповідач використовує земельну ділянку пройшов державну реєстрацію, в установленому порядку недійсним або розірваним визнаний не був, а тому суди дійшли правильного висновку, що ТОВ «Добропільське сортонасінницьке підприємство»використовує цю ділянку на правовій підставі.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана В.М. Коротун В.А. Нагорняк