справа 611/1077/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 січня 2016 року Барвінківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Черниха Є.А.
секретаря Левченко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Барвінківського районного суду Харківської області в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод в здійсненні права власності на жиле приміщення, третя особа районний сектор ГУ ДМСУ України в Харківській області,
17 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне.
Позивач у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.06.2005 року серія ВВК №473624 є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який жодного дня не проживав в квартирі.
Позивач особисто сплачує комунальні послуги та несе всі витрати, пов?язані з користуванням житловим будинком, відповідач будь яких коштів на утримання житла не надає.
На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти з реєстрації місця проживання відповідач.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.
Відповідач у судове засідання не зявився. Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення його явки шляхом повідомлень за місцем проживання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без представника.
Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені.
При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи.
Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного.
Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, позивач у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.06.2005 року серія ВВК №473624 є власником квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки виданої виконкомом Барвінківської міської ради Харківської області від 12.11.2015 року, ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично не проживає. Відповідачі не є членом сім'ї чи родичем позивача.
Такі дії відповідачів порушують права позивача як власника вказаної квартири.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
За ч.І ст. 321 ЦК України, Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Звернення Позивача до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування жилим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється серед іншого на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права користування житловим приміщенням.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 зареєстрований, але жодного дня не проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час проживає фактично у м.Харкові.
Враховуючи встановлені обставини, суд вважає за необхідне позов в частині визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням задовольнити.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги в частині зобов'язання зняття відповідача з реєстрації.
Крім того, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації.
Відповідно до п.34 постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Зазначене свідчить що питання зняття особи з реєстраційного обліку є похідним від вирішення питання про позбавлення права власності на жиле приміщення.
В цьому зв?язку позов у вказаній частині, слід відмовити.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: квартира АДРЕСА_2.
В задоволенні решти позову, відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. Черних