№2/263/2699/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Чертовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, а саме - 9/20 частки житлового будинку №46 по вулиці Успенській (колишня назва вулиці - Жовтневої революції) в місті Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 14 лютого 2016 року.

Позивач у поданій до суду, належним чином оформленій заяві просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на вказане домоволодіння, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 08 листопада 2010 року за реєстраційним №2074426 на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2010 року, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №3016. Вважає, що невжиття вказаних заходів може ускладнити майбутнє виконання рішення суду у випадку задоволення позову, також зі сторони відповідачки можуть бути виконані навмисні дії по відчуженню спірного майна.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою позивача може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно із п.4 Постанови Пленуму Верховного суду від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України суд розглянув заяву без повідомлення відповідачки та інших осіб, що приймають участь у справі.

Матеріали справи дають суду підстави, вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. З урахуванням даних МКП «Маріупольське БТІ» суд вважає необхідним накласти арешт (заборону відчуження) на вищезазначене жиле приміщення.

Керуючись ст.ст.151-153, ст.293 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на 9/20 частки житлового будинку №46 по вулиці Успенській (колишня назва вулиці - Жовтневої революції), що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 08 листопада 2010 року за реєстраційним №2074426 на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2010 року, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №3016.

Копії ухвали, яка є обовязковою для виконання, направити Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради та особам, що беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя В.О. Ковтуненко