Справа № 487/6540/15-ц
Провадження № 2/487/172/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарях - Оцабера М.С.,. розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2015 року представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №BLаЖГА00085407 від 10.10.2011 року на загальну суму 93650,30 грн. Відповідач в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яку відповідач в добровільному порядку не сплачує, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 93650,30 грн. заборгованість за кредитним договором.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій в частині стягнення з нього суми кредиту, процентів та комісії не заперечував, але вважав, що для стягнення пені відсутні зважаючи на його тяжке матеріальне становище.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.06.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № BLаЖГА00085407, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 18000,00 грн. строком до 10.10.2014 року зі сплатою 15,00 процентів річних за користування кредитними коштами.

Розділом 2 Кредитного договору передбачений порядок виконання грошових зобов'язань позичальника. Зокрема, відповідно до п.п.2.5.2 Кредитного договору позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок, вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Кредитним договором, а саме, п. 2 Спеціальної частини Кредитного договору передбачено термін користування Кредитом до 16.06.2014 року, проте, в порушення умов Кредитного договору та діючого законодавства, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання.

Згідно статті 2 Закону України від 07.12.2000р. № 2121- III «Про банки і банківську діяльність»: «Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо поверненні заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.»

Відповідно до п.4 Спеціальної частини Кредитного договору встановлюється комісія за управління Кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту.

Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі, однак відповідач від виконання зобов'язань ухиляється.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) і виконання, то воно підлягає негайному виконанню у цей строк (термін)

Як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 06.08.2015 року у нього виникла заборгованість за кредитом у розмірі 64013,61 грн., що складається із поточної заборгованості по тілу кредиту 13102,81 грн.; заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 4363,03 грн.,; заборгованості по сплаті комісії за управління кредитом 5976,80 грн.; сплата штрафних санкцій 40570,47 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 1054 - 1057 цього ж Кодексу регулюються правила виконання зобов'язань по кредитному договору. Зокрема:

- за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти;

- розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України і є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг.

Згідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що «Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання». Пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності. Але статтею 551 ЦК України передбачено, що «Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення».

За таких обставин, суд враховує норми ст.3 ЦК України, щодо справедливості, та розумності, які є загальними засадами цивільного законодавства та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 551 ч. 3 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд вважає необхідним зменшити розмір штрафів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 20000 грн., тобто зменшити заборгованість за кредитним договором на суму 43442,64 грн.

Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 р. № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3ст. 551 ЦК України.

Враховуючи, що розмір нарахованих штрафних санкцій позивачем на підставі умов кредитного договору пені (40570,97 грн.) є надмірно великим порівняно з розміром заборгованості за кредитом (13102,81 грн.), заборгованості з комісії (5976,80 грн.) та заборгованості за процентами за користування кредитом (4363,03 грн.), та враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій пені до 20000 грн.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача слід стягнути суму заборгованості за кредитним договором №BLаЖГА00085407 від 10.10.2011 року у розмірі 44013,61 грн., яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту 13102,81 грн.; заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 4363,03 грн.,; заборгованості по сплаті комісії за управління кредитом 5976,80 грн.; сплата штрафних санкцій 20000 грн.

Також з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Керуючись ст. ст. 88 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №№BLаЖГА00085407 від 10.10.2011 року у розмірі 44013,61 грн., яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту 13102,81 грн.; заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 4363,03 грн.,; заборгованості по сплаті комісії за управління кредитом 5976,80 грн.; сплата штрафних санкцій 20000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНН НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1218 грн.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін