АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/5425/16 Головуючий І інстанції -
Справа: № 1605/11/09 Ніколаєнко І.В.
Категорія: житлові Доповідач Міненкова Н.О.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Міненкової Н.О.
суддів: Кругової С.С.
Пономаренко Ю.А.
за участю секретаря: Лашакової Д.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України про зобов`язання вчинення дій, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив зобов`язати КЕВ м. Харкова надати йому за рахунок МОУ, ізольоване житлове приміщення на склад його сім`ї, при першому надходженні житла.

В обґрунтування позову зазначав, що наказом заступника МОУ № 14 від 31.08.2005 року, наказом начальника факультету військової підготовки ХДТУ будівництва та архітектури № 194 від 19.09.2005 року його звільнено з військової служби у зв`язку з реформуванням ЗУ України.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
У лютому 2012 року військовий прокурор Харківського гарнізону звернувся з апеляційною скаргою, яку у березні 2012 року відкликав на підставі ч. 2 ст. 300 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.03.2012 року апеляційну скаргу військового прокурора Харківського гарнізону повернуто.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з норм п. 8 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» та тих обставин, що відповідачем КЕВ м. Харкова позовні вимоги ОСОБА_1 визнано.
Судова колегія не може погодитися з даним висновком суду з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено,що наказом заступника МОУ № 14 від 31.08.2005 року, наказом начальника факультету військової підготовки ХДТУ будівництва та архітектури № 194 від 19.09.2005 року його звільнено капітана ОСОБА_1 військової служби у зв`язку з реформуванням ЗУ України. У зв`язку з звільненням за такою підставою його поставили на квартирний облік в КЕВ м. Харкова, але житлом не забезпечено.

Згідно з довідкою КЕВ м. Харкова № 3347 від 04.07.16 року ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку в Харківському гарнізоні в загальній черзі з 30.08.2000 року за № 804, позачерговій з 31.08.2005 року за № 228 (а.с. 64).
З резолютивної частини рішення вбачається що позов задоволено і покладено обов`язок на КЕВ м. Харкова Міністерства оборони України надати ОСОБА_1 , ізольоване житлове приміщення на склад його сім`ї, при першому надходженні житла за рахунок Міністерства оборони України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з абзацом 7 пункту 1 статті 12 Закону, порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 23 Закону, фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для, зокрема, Міністерства оборони України, інших джерел, передбачених законом.
Пунктом 1 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, прийнятого на виконання і в розвиток Закону, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби), зокрема, Збройних Сил України, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей.
Згідно з пунктом 4 Порядку, центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво, зокрема, Збройними Силами України, видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом, а також щороку визначають обсяги службового житла і житла, до надається військовослужбовцям для постійного проживання.
Згідно з пунктом 1.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства зборони України від 30.11.2011 року № 737 в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, ця Інструкція визначає організацію, забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової військової служби, призваних на військову службу у зв`язку з мобілізацією, і резервістів), а також осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, включаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли, пропали безвісти під час проходження військової служби, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Аналізуючи норми вищевказаного законодавства, вбачається, що жилі приміщення для постійного проживання виділяються за рахунок коштів, що передбачаються в Держбюджеті на відповідний рік для Міноборони. Прийняття рішення щодо розподілу вказаних житлових приміщень серед осіб, які мають право на їх отримання, має чітко визначену процедуру в якій в обов`язковому порядку приймають участь: квартирно-експлуатаційний відділ (КЕВ) району; гарнізонна житлова комісія; начальник гарнізону; житлова комісія військової частини; відповідні структурні підрозділи Міністерства оборони України; Міністр оборони України. інші (Головне КЕВ Збройних Сил України; Комісія з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України, яка створюється за наказом Міністра оборони України).
Таким чином, до повноважень квартирно-експлуатаційного відділу не входить вирішення питання щодо розподілу та надання житлових приміщень для постійного проживання осіб, які перебувають на квартирній черзі.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що ухвалюючи рішення про покладення обов`язку на КЕВ м. Харкова Міністерства оборони України надати ОСОБА_1 ізольоване житлове приміщення на склад його сім`ї, суд вирішив питання про права та обов`язки Міністерства оборони України, при цьому не залучив його до участі у справі у якості співвідповідача.
Отже, оскільки рішення у справі вплинуло на права і обов`язки Міністерства оборони України, судова колегія вважає обов`язковою його участь у справі в якості відповідача, оскільки тільки тоді воно має процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 31 ЦПК України як сторона у справі.
Розгляд справ за відсутності осіб, є порушенням основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України, оскільки він позбавляє таких осіб реальної можливості здійснювати право захисту своїх прав, а суд можливості повного та всебічного дослідження обставин справи на засадах змагальності.
Крім того, що стосується залучення до справи в якості відповідача КЕВ м. Харкова, то, як вбачається з Положення про КЕВ м. Харкова, затвердженого Начальником Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління 9 липня 2009 року, на час розгляду справи в суді, ця юридична особа була підпорядкована начальнику Південного Територіального квартирно-експлуатаційного управління м. Одеси і не могло вважатись особою, що представляла інтереси Міністерства Оборони України.
Згідно з пунктами 3,4 частини 1, частиною 2 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового, відповідно до пунктів 1,2,3 частини 1 статті 309 ЦПК України про відмову ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 березня 2011 року - скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - Н.О. Міненкова
Судді - С.С. Кругова
Ю.А. Пономаренко