АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Набудович І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

НемировськоїО.В.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Київський національний торгівельно-економічний університет, про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Київський національний торгівельно-економічний університет, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У мотивування вимог посилалася на те, що 18.01.2013 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язано повернути ОСОБА_2 майно у кількості 289 речей, в тому числі металопластикові вікна - 6 одиниць, ванну, електроплитку «Азовмаш» .

На підставі даного рішення 22.10.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-5132/12 про зобов'язання ОСОБА_3 повернути майно ОСОБА_2, а 01.04.2014 року Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду.

25.06.2014 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Ковтуном В.В. проведено виконання рішення суду щодо повернення майна та встановлено відсутність ванни, вікон металопластикових (6 од.), електроплитки «Азовмаш», про що складено відповідний Акт від 25.06.2014 року.

Отже, рішення суду виконано лише частково, частина майна, яка підлягає поверненню, відсутня, що утруднює виконання рішення суду від 18.01.2013 року у порядку і способом, встановленим судом.

Так, вартість неповернутого майна становить 11 761 грн, а саме: ванни - 1078 грн, електроплитки «Азовмаш» - 1500 грн, вікон металопластикових (6 шт.) - 9 183 грн.

З урахуванням наведеного просила суд:

- змінити спосіб і порядок виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2013 року в справі №2-5132/12 в частині зобов'язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 наступне майно: ванну (п. 76).е, електроплитку «Азовмаш» (п. 200), вікна металопластикові 6 шт. (п. 256);

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 11 761 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду задовольнити.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув її заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду без належного повідомлення її про час та місце розгляду заяви, чим порушив вимоги законодавства та її процесуальні права, позбавив можливості надати пояснення, в тому числі щодо нових доказів.

Крім того, до суду нею було направлено клопотання від 08.02.2016 року та 29.02.2016 року по електронній пошті (у зв'язку з перебуванням на території зони АТО і неможливістю бути присутньою на засіданні через хворобу) з проханням направляти судові повістки по електронній пошті або смс-повідомлення на вказаний в клопотанні номер мобільного телефону, однак на цей номер телефону судові повістки судом не направлялись.

Також, клопотанням вона просила зупинити провадження у справі або перенести засідання суду на іншу дату за причиною її хвороби, а також у зв'язку з ускладненням військово-оперативного стану біля м. Донецьк та інших міст Донецької області.

Вказує, що суд першої інстанції не оцінив належність, допустимість та достовірність нового доказу, поданого третьою особою до апеляційного суду - Акта інвентаризації матеріальних цінностей від 29.04.2015 року.

Так, перелік речей в Акті інвентаризації матеріальних цінностей не відповідає переліку речей у виконавчому листі № 25132/12, виданому 22.10.2013 року, та в Акті державного виконавця від 25.06.2014 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наявність майна, вікон металопластикових - 6 одиниць, ванної - 1 одиниця, електроплитки «Азовмаш», підтверджується Актом інвентаризації матеріальних цінностей від 29.04.2015 року, а тому посилання заявника на їх відсутність є необґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У силу ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 серпня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_3, повернути ОСОБА_2 майно в кількості 289 одиниць найменування, у тому числі: вікна металопластикові - 6 одиниць, ванна - 1 одиниця, електроплитка «Азовмаш» - 1 одиниця. (а.с. 108-121 т.2, 244-250 т. 3)

22 листопада 2013 року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист. (а.с. 22 т. 4)

25 червня 2014 року під час виконання рішення суду старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Ковтуном В.В. встановлено, що вікна металопластикові - 6 одиниць, ванна - 1 одиниця, електроплитка «Азовмаш» - 1 одиниця у боржника ОСОБА_3 відсутні. (а.с. 23-24 т. 4)

У подальшому постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Ковтуном В.В.від 29.07.2014 виконавчий лист згідно п. 6 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу. (а.с. 25-28 т. 4)

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Перелік обставин, що можуть тягнути відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Конструкція зазначеної статті передбачає, що у процесі виконання виконавчого документа державним виконавцем можуть виникнути обставини, що перешкоджають або утруднюють примусове виконання. До таких можна віднести обставини, які свідчать про те, що майнове становище боржника не дає змоги виконати вимоги виконавчого документа у встановлені строки чи є спосіб або порядок виконання більш вигідний для боржника.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Задовольняючи заяву про зміну способу виконання судового рішення з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення - п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди - п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) суди фактично змінюють рішення суду по суті та самостійно змінюють спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року в справі №6-1829цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 просила змінити спосіб виконання рішення суду з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення - п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди - п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України), чим фактично просила змінити спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України, що суперечить вимогам закону.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта, що суд першої інстанції розглянув її заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду без належного повідомлення її про час та місце розгляду заяви, чим порушив вимоги законодавства та її процесуальні права, позбавив можливості надати пояснення, в тому числі щодо нових доказів. До суду нею було направлено клопотання від 08.02.2016 року та 29.02.2016 року по електронній пошті (у зв'язку з перебуванням на території зони АТО і неможливістю бути присутньою на засіданні через хворобу) з проханням направляти судові повістки по електронній пошті або смс-повідомлення на вказаний в клопотанні номер мобільного телефону, однак на цей номер телефону судові повістки судом не направлялись.

Відповідно до ЦПК України суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов'язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

На адресу ОСОБА_2 направлялося повідомлення про розгляд заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, яке призначено на 31.12.2015 року. (а.с. 126 т. 4)

31.12.2015 року та 11.01.2016 року учасники процесу в судове засідання не з'являлися, розгляд справи було відкладено відповідно на 11.01.2016 року та 28.01.2016 року. (а.с. 138-139, 142, 145 т. 4)

28.01.2016 року розгляд справи відкладено на 16.02.2016 року для повторного виклику заявника та третіх осіб. (а.с. 148, 151 т. 4)

08.02.2016 року на електронну адресу Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_2 направила клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікарняному, в якій також зазначила, що їй відомо про призначену дату розгляду справи на 16.02.2016 року. (а.с. 162 т. 4)

16.02.2016 року фіксування справи технічним пристроєм не відбувалося через неявку сторін, розгляд справи відкладено на 02.03.2016 року. (а.с. 165-166 т. 4)

29.02.2016 року на електронну адресу Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_2 направила клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з її раптовою хворобою, при цьому зазначила, що їй відомо про призначену дату розгляду справи на 02.03.2016 року. (а.с. 195 т. 4)

Слід зазначити, що за нормами ст. 373 ЦПК України заява про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення розглядається судом у десятиденний строк.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Вказане вище свідчить, що суд першої інстанції повідомляв заявника ОСОБА_2 про судові засідання на 31.12.2015 року, 11.01.2016 року, 28.01.2016 року, 16.02.2016 року, 02.03.2016 року за її адресою, вказаною у заяві про зміну способу і порядку виконання рішення суду, проте заявниця не з'являлася, подавала клопотання про відкладення розгляду справи.

До того ж, конверти, направлені на адресу ОСОБА_2 - АДРЕСА_1, поверталися до суду за закінченням встановленого строку зберігання. (а.с. 141, 147, 164 т. 4)

Отже, суд першої інстанції підставно розглянув заяву за відсутності ОСОБА_2, зважаючи на розумний строк розгляду такої заяви.

Щодо доводів апелянта про ненаправлення на її номер мобільного телефону судових повісток за допомогою смс-повідомлення, колегія суддів зазначає, що направлена на адресу Дарницького районного суду м. Києва заявка від 29.01.2016 не містить підпису учасника процесу ОСОБА_2, а тому в суду були відсутні підстави для направлення смс-повідомлення на телефон заявника.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо направлення клопотання про зупинення провадження у справі або перенесення засідання суду на іншу дату за причиною її хвороби, а також у зв'язку з ускладненням військово-оперативного стану біля м. Донецьк та ін. міст Донецької області, оскільки таке клопотання надійшло після постановлення оскаржуваної ухвали. (а.с. 203 т. 4)

Колегія суддів задовольнила клопотання ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи доказів, які вона була позбавлена можливості надати до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Оскільки суд першої інстанції як на підставу відмови в задоволенні заяви посилався на наявність майна та не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 заявленими вимогами просила фактично змінити рішення суду по суті та змінити спосіб захисту порушеного права, передбачений ст. 16 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку про вихід за межі доводів апеляційної скарги відповідно до ст.303 ЦПК України, скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Київський національний торгівельно-економічний університет, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

О.В. Немировська