Справа № 219/2256/16-ц
Провадження № 2/219/1699/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області в складі:

судді Павленко О.М.,

за участі секретаря Кудла Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Артемівської міської ради Донецької області про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк в чотири місяці для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_2, померлої 6 серпня 2015 року. Зазначає, що у визначений законом строк вона не змогла звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки у звязку з воєнними подіями та проведенням антитерористичної операції змушена була виїхати з родиною за межі України. Вона та її мати проживали м. СанктПетербург Російської Федерації, там мати і померла. Вказує, що після поховання матері у неї зовсім не залишилося грошей для приїзду в м. Артемівськ з метою звернення до нотаріуса та прийняття спадщини, тому вона направила заяву про прийняття спадщини поштою. Коли лист повернувся за закінченням терміну зберігання, вона звернулася до представника в м. Артемівську, однак на той час вона вже пропустила строк для прийняття спадщини. Просить суд визнати вказані обставини пропуску строку прийняття спадщини поважними.

Представник відповідача - територіальної громади в особі Артемівської міської ради Донецької області в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилася 17.01.1965 року, її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.9).

3.10.1987 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «Нерушимцева» (а.с.4).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 19.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кам`янобрідського районного управління юстиції м. Луганська, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було розірвано (актовий запис № 131) (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.07.2001 року спадкоємцем майна ОСОБА_4, який помер 5.01.2001 року є його дружина ОСОБА_2 (спадкова справа № 246/2001) (а.с.10).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майна комунального підприємства бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ від 10.03.2003 року № 136795, будинок, що розташований за адресою: м. Артемівськ (назва міста з 18.02.2016 року Бахмут) Донецької області, вул. Радянська (Незалежності), 235 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с.11).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого відділом земельних ресурсів у м. Артемівську (Серія ЯЕ № 715654), на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.07.2001 року № 1-3769 ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0.0861, що розташована за адресою: м. Артемівськ (назва міста з 18.02.2016 року Бахмут) Донецької області, вул. Радянська (Незалежності), 235 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 7.08.2015 року відділом реєстрації актів громадянського стану про смерть 2 Комітету зі справ РАЦС ОСОБА_6 Російської Федерації, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 6.08.2015 року в Ломоносівському районі Ленінградської області Російської Федерації (а.с.5).

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 43647012 від 20.04.2016 року, наданої першою Артемівською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлої 6.08.2015 року, не відкривалась, ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.23-24).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач зазначає, що під час початку в Артемівському районі Донецької області активних дій антитерористичної операції вона разом із матірю виїхали до м. Санкт-Петербург Російської Федерації, боячись за своє життя. Разом із матірю вони проживали у м. Санкт-Петербург Російської Федерації і 6.08.2105 року мати померла. Особисто приїхати до України для отримання спадщини позивач не могла, а тому звернулась до нотаріальної контори через представника. Проте через допущення помилки нотаріусом при посвідченні її підпису в тексті заяви, догляд за хворою матірю та поховання її на території іншої держави, що призвело до значних грошових витрат, неможливістю особисто приїхати до України через ризик втрати роботи в іншій державі, досить тривале за часом поштове пересилання, прийняти спадщину в строк, що встановлений законом, вона не змогла.

Так, 27 листопада 2015 року позивач звернулась до нотаріуса у м. Санкт-Петербург та склала заяву про прийняття спадщини, яка була посвідчена нотаріусом (а.с.6).

Вказана заява була надіслана позивачем до нотаріальної контори м. Артемівська Донецької області, однак повернулася через закінчення терміну зберігання на пошті в звязку з неотриманням (а.с.25-27).

22 січня 2016 року позивач звернулась до нотаріальної контори в у м. Санкт-Петербург та видала довіреність представнику ОСОБА_7, для того щоб останній особисто отримав та подав від її імені заяву і знову надіслала заяву разом з довіреністю представникові (а.с.7). Заява та довіреність представником були отримані 7 лютого 2016 року (а.с.27-29).

Судом достовірно встановлено, що позивач не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у звязку з необхідністю залишити місце свого постійного проживання в м. Артемівську (назва міста з 18.02.2016 року Бахмут) Донецької області та виїхати за межі України через небезпеку заподіяння шкоди життю та здоровю у звязку з проведенням антитерористичної операції, неможливістю особисто приїхати до України, досить тривале за часом поштове пересилання заяви про прийняття спадщини.

Вказані причини суд визнає непереборними та такими, що істотно утруднювали позивачеві можливість подання заяви про прийняття спадщини в строк, визначений законом.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому суд визначає позивачу спадкоємцю за законом додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини терміном три місця.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1223, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2, померлої 6 серпня 2015 року, терміном три місяці з моменту набрання чинності рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення.

Суддя

Суддя О.М.Павленко