АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/5091/2016 головуючий у 1-й інстанції: Коробенко С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.

при секретарі: Ошедшій А.Д.

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ХАДО-Холдінг" про забезпечення зустрічного позову у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ХАДО-Холдінг", Державної служби інтелектуальної власності України про припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "ХАДО-Холдінг", Державної служби інтелектуальної власності України про припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг, та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ХАДО-Холдінг" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: приватне підприємство "Науково-виробнича фірма "Маскарт", про визнання прав інтелектуальної власності та захист ділової репутації, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ХАДО-Холдінг" на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року у задоволенні заяви представника ТОВ "ХАДО-Холдінг" про забезпечення зустрічного позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ "ХАДО-Холдінг", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на наявні в матеріалах справи докази, які свідчать про те, що відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будуть перешкоджати виконанню можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову, та відповідно дійшов помилкового висновку про те, що заявником не подано доказів, які свідчать про подальше утруднення виконання рішення суду.

Представник ТОВ "ХАДО-Холдінг" - Первомайський О.О. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що у провадженні Солом'янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ХАДО-Холдінг", Державної служби інтелектуальної власності України про припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до ТОВ "ХАДО-Холдінг", Державної служби інтелектуальної власності України про припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг, та за зустрічним позовом ТОВ "ХАДО-Холдінг" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ПП "Науково-виробнича фірма "Маскарт", про визнання прав інтелектуальної власності та захист ділової репутації.

У поданій заяві про забезпечення зустрічного позову ТОВ "ХАДО-Холдінг" просило накласти арешт в межах позовних вимог на суму 60000 грн. на грошові кошти на рахунках відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України визначено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-які стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що заявником не надано достатніх доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а також того, що існує реальна загроза утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Норми процесуального права судом першої інстанції не порушені.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ХАДО-Холдінг" відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Н.В. Поліщук

В.В.Соколова