Категорія 47 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів : Сала Т.Б., Марчук В.С.,

при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області в м. Вінниці цивільну справу за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_2, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області про звільнення земельної ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року Вінницька міська рада звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтований тим, що відповідач, без належних правових підстав, використовує земельні ділянки, зокрема, ділянку, площею 0,0099 га, яка належать територіальній громаді м. Вінниця, та ділянку площею 0,0057 га, яка перебуває в оренді Пенсійного фонду України, які знаходяться по вул. А. Первозванного біля буд. 56, 56а. Позивач просив суд задовольнити його вимоги, шляхом зобовязання відповідача звільнити самовільно вказані ділянки шляхом перенесення паркану, опорної стінки та приведення земельної ділянки у первинний стан.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2016 року позов задоволено.

Зобовязано ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняті ділянки, площами 0,0057 га та 0,0099 га, загальною площею 156 кв. м. за адресою: м. Вінниця, вул. Андрія Первозванного (Стахурського), біля буд. 56, 56 а, шляхом перенесення паркану, опорної стінки та приведення земельної ділянки у первинний стан за рахунок ОСОБА_3. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідач ОСОБА_3 з таким рішенням суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на обставини, викладені в скарзі, вважаючи його необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, а позовну заяву Вінницької міської ради залишити без розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає, що дана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає частково.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.

У березні 2016 року при проведенні інвентаризації земельної ділянки, яка перебуває в оренді Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області , було здійснено обміри орендованої ділянки та встановлено, що відстань від забудованих гаражів до приміщення кафе відповідача загалом має складати 8 метрів. Дана територія мала б створити умови для вільного проїзду до гаражів і до кафе можливість маневру чи розвороту службових автомобілів (ГУПФУ у Вінницькій області). Однак власник приватного підприємства кафе «Світанок» прибудував капітальну опорну стіну, зменшивши орендовану земельну ділянку головного управління майже на 2 метри. Бетонна опорна стіна заглиблюється у фундамент до 0,70 м. Побудувавши дану конструкцію власник кафе створив на спірній території місце відпочинку для персоналу кафе шириною 2,80 метра, виклав його тротуарною плиткою, розташував мангал.

Зазначене вище, як вказав міський суд, вбачається із листа начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14.03.2016 року № 587/06-36/09 на ім'я Голови Вінницької міської ради, за наслідками розгляду якого ОСОБА_3 26.04.2016 року за вих.№ 09-00-014-9782 надіслано попередження, у якому йшлося про те, що в термін з 10.05.2016 року по 23.05.2016 року буде проводитись позапланова перевірка дотримання вимог земельного законодавства при використанні земель, розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Андрія Первозванного (Стахурського) біля буд. 56 .

23.05.2016 року Департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради у присутності працівника орендаря ОСОБА_4, ОСОБА_5 проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства при використанні земель, розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. А. Первозванного (Стахурського) біля буд. 56, 56а .

За результатами такої перевірки складено акт дотримання вимог законодавства при використанні земель м. Вінниці від 23.05.2016 року за № 72/9-03-3.

Перевіркою встановлено факт використання відповідачем ОСОБА_3 трьох земельних ділянок по вул. А. Первозванного (Стахурського), біля буд. 56, 56а, загальною площею 0, 0742 га із них: земельна ділянка площею 0, 0586 га (кадастровий номер :02:064:0060) за адресою м. Вінниця, вул. А. Первозванного (Стахурського), 56а, власником якої є відповідач; земельна ділянка площею 0,0099 га із земель територіальної громади м. Вінниці за адресою: м. Вінниця, вул. А. Первозванного (Стахурського) біля буд. 56а - використовується ОСОБА_3 для обслуговування комплексу та кафе-бару «Світанок», шляхом розміщення літнього майданчика для відвідувачів без правовстановлюючих документів, що підтверджується результатами тахеометричної зйомки земельної ділянки від 27.04.2016 року, проведеної МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» та кадастровим планом, земельна ділянка огороджена бетонним парканом, обєкти нерухомого майна відсутні; земельна ділянка площею 0, 0057 га із орендованих у Вінницької міської ради земель Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. А. Первозванного (Стахурського) біля буд. 56 використовується ОСОБА_3 для обслуговування кафе-бару «Світанок» без правовстановлюючих документів, що підтверджується результатами тахеометричної зйомки від 27.04.2016 року МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» та кадастровим планом, земельна ділянка огороджена бетонним парканом та опорною стінкою з бетону, обєкти нерухомості на ділянці відсутні (а.с. 13-15).

Задовольняючи позов, суд правильно виходив з норм ст.ст. 83, 116, 125, 212 Земельного Кодексу України . Також правильно послався на ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», яка визначає неправомірність самовільного зайняття земельної ділянки чи її використання без відповідних правовстановлюючих документів.

Суд, вважаючи встановленою ту обставину, що земельна ділянка у власність або користування відповідачу не надавалась, що він користується самовільно захопленими земельними ділянками, що перебувають в оренді Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області та належать територіальній громаді м. Вінниці, прийшов до висновку про звільнення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом перенесення паркану, опорної стінки та приведення земельної ділянки у первинний стан за його рахунок.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду, оскільки він прийнятий з частковим порушенням норм процесуального права, при відсутності доказів на підтвердження обставини, на які посилався позивач, звертаючись до суду з позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що не заперечувалось відповідачем , що на земельній ділянці, площею 0, 0099 га, яка належить міській громаді, ним побудований паркан. Також відповідачем не заперечувалась та обставина, що такий паркан побудований без відповідного на те дозволу.

Тому посилання відповідача в апеляційній інстанції на те, що до Вінницької міської ради ним була подана заява щодо прийняття рішення про можливість встановлення земельного сервітуту для використання цієї земельної ділянки не впливає на висновок суду, оскільки дана обставина не спростовує факт самовільного зведення паркану відповідачем та використання ним даної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Таким чином висновок суду щодо звільнення земельної ділянки, площею 0,0099 га шляхом перенесення паркану відповідачем є правильним.

Щодо земельної ділянки, яка перебуває в оренді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 17 березня 2006 року, укладеного між Вінницькою міською радою та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, останньому надається в користування земельні ділянка, площею 0,0357 га для будівництва та обслуговування гаражів службового використання.

Так, з позовної заяви вбачається, що спір стосується земельної ділянки, яка перебуває в оренді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, і на даній земельній ділянці, як стверджує позивач, відповідачем встановлена опорна стінка, що унеможливлює безперешкодний під'їзд службових автомобілів ГУПФУ і Вінницькій області до гаражів.

Заперечуючи позов відповідач вказував, як в суді першої інстанції, так і наголошував в своїй апеляційній скарзі, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13.04.2007 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобовязано Головне управління ПФУ усунути перешкоди в користуванні позивачем торгівельним комплексом «Світанок» в м. Вінниця по вул. Стахурського, 56 та привести будівництво 4-х належних відповідачу гаражів, розташованих у м. Вінниця по вказаній адресі у відповідність з державними будівельними нормами шляхом їх перебудови. Сторонами було прийнято компромісне рішення. Так, одним із способів усунення порушень було відмежування земельної ділянки Управління ПФУ бруствером. Роботи проводились Управлінням ПФУ шляхом штучного створення рельєфу (насипання землі) і облаштування опорної стінки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач не довів, що опорна стінка облаштована саме відповідачем.

В суді апеляційної інстанції позивач не надав відповіді на поставлене судом запитання і також доказів на підтвердження викладених ним обставин саме в частині наявності підстав для знесення опорної стінки саме відповідачем, як особою, яка її звела.

За змістом ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області є юридичною особою, яка наділена самостійними правами та обовязками, а тому в разі порушення його прав щодо користування орендованої ним земельної ділянки має право самостійно звертатись до суду за захистом своїх прав, свобод, інтересів.

Звернення Вінницької міської ради з позовом в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області суперечить нормам процесуального закону та нормам ст. 19 Конституції України, проте суд першої інстанції цю обставину не врахував, чим грубо порушив норми процесуального та матеріального права.

Відтак рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, в зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги вказують на беззаперечну невідповідність висновків суду обставинам у справі в частині вимог, що стосується земельної ділянки, орендованої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, порушення судом норм процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду в частині звільнення земельної ділянки площею 0,0057 га по вул. А.Первозванного біля буд. 56 шляхом перенесення опорної стінки та про відмову в позові в цій частині, в звязку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2016 року в частині задоволення позову щодо зобовязання звільнення земельної ділянки площею 0,0057 га шляхом знесення опорної стінки ОСОБА_3 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: