Справа № 200/2212/16-ц
Провадження №2/200/2131/16
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 березня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Днепропетровска в складі: головуючого, судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позовних вимог послався на те, що з 12.02.2013 року була прийнятя на роботу до ПрАТ «ОСОБА_2, Інк» на посаду акумуляторщика.

Згідно Наказу №568-к від 19.06.2015 року, позивач була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Проте, позивачу при звільненні не було виплачену заробітну плату та середній заробіток за весь час затримки.

З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату у розмірі 4 897,12 грн., середній заробіток за весь час затримки у розмірі 16 800,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та проти розгляду в заочному порядку не заперечувала.

Представник ПрАТ «ОСОБА_2 Інк.» в судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що з 12.02.2013 року була прийнятя на роботу до ПрАТ «ОСОБА_2, Інк» на посаду акумуляторщика.

Згідно Наказу №568-к від 19.06.2015 року, позивач була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Проте, в порушення вимог законодавства про працю, відповідачем не було виплачено позивачу заробітну плату та всі належні суми, які підлягають виплаті на день звільнення працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення норм чинного трудового законодавства, не виплатив позивачу заробітну плату у розмірі 4 897,12 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач не надав доказів погашення заборгованості по заробітній платі позивача, тому суд приходить до висновку, що дана невиплата заробітної плати в розмірі 4 897,12 грн., яка підлягає виплаті в день звільнення працівника, є порушення трудового законодавства та виною відповідача.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що розрахункові суми позивачем в день звільнення не отримані, а тому у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Тобто середній заробіток, що слід стягнути з відповідача на корить позивача станом на 09.02.2016 року у період травня та червня 2015 року (7 місяців затримки розрахунку), становить 16 800 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що з боку відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду у вигляді позбавлення її грошової суми для нормального життя позивача, вона вимушена витрачати багату часу та сил для нормалізації свого життя та матеріального стану родини, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2 756,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57,60, 88, 212, 214, 215, 222, 224-226, 367 ЦПК України, 526 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки у розмірі 16 800,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., а всього 26 800,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» () на користь держави судовий збір в сумі 2 756,00 грн.

Рішення в частині стягнення заробітної плати підлягає негайному виконанню, але Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: Т.Ю. Єлісєєва