РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Аксьоненка В.І.,

при секретарі судового засідання Денисенко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

21.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про поділ майна. Обґрунтовував позов тим, що з 20.07.2013 року по 11.09.2015 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Перебуваючи в шлюбі придбано майно: телевізор-плазма Thomson (42 діагональ) - 5200,00 гривень, холодильник Indezit - 5800,00 гривень, пральна машинка LG - 5600,00, духова шафа Сатурн - 600 гривень, мобільний телефон Lenovo - 4000,00 гривень, дві жіночих обручки - 1500,00 гривень та 800 гривень, матрац двоспальний - 600,00 гривень, на загальну суму 24100,00 гривень, яке відповідач відмовляється поділити в добровільному порядку. Тому просив поділити майно наступним чином: йому холодильник Indezit, пральна машинка LG, матрац двоспальний на загальну суму 12050,00 гривень, відповідачу телевізор-плазма Thomson, духова шафа Сатурн, мобільний телефон Lenovo, дві жіночі обручки, або у разі відсутності у відповідача майна стягнути з неї грошову компенсацію вартості майна в сумі 12050 гривень, та сплачений судовий збір.

В судовому засіданні позивач та його представник на задоволенні позову наполягали, однак виключили із акту опису речей жіночі обручки, оскільки це речі індивідуального користування. Також позивач зазначив, що холодильник, духову шафу та телевізор був подарований їм з відповідачем на весілля, що підтверджено на диску з відеозаписом, а тому вважає, що це майно спільне та також підлягає поділу

Відповідач та її представник позовні вимоги визнали частково, посилаючись на те, що телевізор та холодильник був придбаний нею ще до весілля, а телефон є річчу особистого користування.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності з ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що 20.07.2013 року сторони зареєстрували шлюб та рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 11.09.2015 року шлюб між ними було розірвано та зазначено, що шлюбні відносини між сторонами припинені в травні 2015 року (а.с.5).

В період спільного життя придбано майно: матрац - 600 гривень - 20.08.2013 (а.с.6), пральна машинка LG - 5600,00, яка придбана матір'ю позивача 23.10.2010 року та подарована подружжю на весілля та духова шафа Сатурн, вартістю 600 гривень, яка придбана сторонами в період шлюбу, мобільний телефон Lenovo, вартістю 1999,00 гривень, який придбаний 08.04.2014 року.

Даний перелік майна визнаний в судовому засіданні сторонами як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статтею 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, що узгоджується з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною 1 статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Беручи до уваги, що пральна машинка LG - 5600,00 гривень придбана матір'ю позивача, то суд вважає за доцільне залишити її ОСОБА_1, інші речі - духову шафу Сатурн, вартістю 600,00 грн., мобільний телефон Lenovo, вартістю 1199,88 грн., матрац двоспальний, вартістю 600,00 грн залишити ОСОБА_3 У зв'язку з тим, що вартість майна, яке залишено позивачу перевищує вартість майна, яке залишено відповідачу, суд вважає за необхідне, з урахуванням статті 70 СК України, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію належної їй частки у спільному майні подружжя в сумі 3200,12 грн.

Також статтею 57 Сімейного кодексу України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Тому вимоги позивача щодо телевізора-плазми Thomson (42 діагональ) та холодильника Indezit, які, як вбачається з відеозапису весілля сторін, подаровані матір'ю дружини на весілля, не підлягають задоволенню, тому що вказане майно не є спільною сумісною власністю подружжя, так як придбане відповідачем ОСОБА_3 до укладення шлюбу з позивачем (а.с.21,32).

Дані обставини також повністю підтверджені показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_6, яка зазначила, що холодильний був придбаний в квітні 2013 року, а влітку під час весілля в неї не було коштів на придбання подарунку подружжю, тому вирішили з ОСОБА_3, що для уникнення розмов з боку нареченого під час застілля ОСОБА_6 скаже, що дарує холодильник сторонам.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він подарував ОСОБА_3 на день її народження телевізор LG, а на весільний подарунок в нього коштів не було, оскільки оплачував весільні витрати, тому подарував іншій б/у телевізор, назви не пам'ятає. Зазначив, що телевізор Томсон придбала ще до весілля ОСОБА_3

Посилання відповідача на те, що телефон Lenovo, вартістю 1999,00 гривень, який придбаний 08.04.2014 року (а.с.54) за спільні з позивачем кошти для її особистого користування, спростовуються поясненнями позивача, який вказав, що також користувався телефоном для особистих потреб (користувався мобільним Інтернетом, поповнював рахунок та інше), з чим погодилась в судовому засіданні відповідач.

Відповідно до частини 3 статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_8 оскільки він лише допомагав перевозити речі сторонам при тимчасовому переїзді та бачив їх в наявності, а ким та коли вони придбані він не знає.

З урахування викладеного, оцінивши всі докази у їх сукупкостні суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 57, 60,68,70,71 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позов задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_1 пральну машинку LG, вартістю 5600 грн., ОСОБА_3 духову шафу Сатурн, вартістю 600,00 грн., мобільний телефон Lenovo, вартістю 1199,88 грн., матрац двоспальний, вартістю 600,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію належної їй частки у спільному майні подружжя в сумі 3200,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 226,40 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити за їх необґрунтованістю.

Повний текст рішення виготовлений 22 квітня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції - Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.І. Аксьоненко

22.04.2016