Справа № 362/1236/15-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/3786/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 07.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Іванової І.В.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про вилучення майна в заклад, звернення стягнення на предмет застави.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач - ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив в рахунок погашення заборгованості вилучити у відповідача та передати в заклад позивачу транспортний засіб, який є предметом застави, марки CHЕVROLET, модель AVEO, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію вищезазначеного автомобіля та звернути стягнення навказаний автомобіль шляхом продажу позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з будь-якою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію

транспортного засобу, із зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ для його подальшої реалізації, а також з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що, відповідно до укладеного 22 cерпня 2008 року кредитно-заставного договору № К2V4AN24281375 відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 16 946,24 доларів США зі сплатою 15% на рік за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення - 21 серпня 2015 року.

Позивач зобов'язання за вказаним кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, відповідач же, в свою чергу, у порушення норм законодавства та умов договору свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, а саме - не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки.

У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 станом на 19 січня 2015 року має заборгованість - 10 904,29 доларів США, яка складається з наступного:

- 7623,77 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 745,90 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 176,27 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 1824,03 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором;

а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

- 15,82 доларів США - штраф (фіксована частина);

- 518,50 доларів США - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором ОСОБА_2 надав в заставу автомобіль CHЕVROLET, модель AVEO TC 58U, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить йому на праві власності.

Згідно з Договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та умов цього договору, у тому числі, й шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

Оскільки заборгованість за кредитним договором на письмову вимогу банка добровільно відповідачем погашена не була, позивач просив суд позов задовольнити і звернути стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року позов приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року позов приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2V4AN24281375 від 22.08.2008 року, яка складається з наступних сум: 7623,77 дол. США - заборгованість за кредитом, 745,90 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 176,27 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1824,03 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 15,82 дол. США - штраф (фіксована частина); 518,50 дол. США штраф (процентна складова), а загалом в сумі 10904,29 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ15,80 грн./дол. США станом на 19.01.2015 року складає 172287,80 гривень, звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль CHЕVROLET, модель AVEO TC 58U, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, шляхом укладення Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» від імені ОСОБА_2 з іншою особою договору купівлі-продажу цього автомобіля. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» сплачений судовий збір в сумі 1722,88 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, з апеляційними скаргами звернулись позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач - ОСОБА_2

У своїй апеляційній скарзі відповідач просить постановити ухвалу про скасування рішення суду та закриття провадження у справі з підстав неповноти встановлених обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що вимога банку про примусове вилучення автомобіля та передачу його у заклад не відповідає умовам договору та чинному законодавству. Крім того, при розгляді справи судом не враховано, що дійсна сума боргу є значно меншою, що автомобіль, на який звернуто стягнення, пошкоджений внаслідок ДТП, що призвело до тимчасової заборгованості по кредиту.

ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, він зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом прийому-передачі, що передбачено умовами договору застави. При ухваленні рішення суд першої інстанції не звернув на це уваги, не дав належної правової оцінки, безпідставно відмовивши в задоволенні цієї частини вимог.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення обох апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 cерпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договів № К2V4AN24281375, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 16 946,24 доларів США на наступні цілі: 15520,61 дол. США на купівлю автомобіля, 1425,63 на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.08.2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором, відповідач надав в заставу автомобіль CHЕVROLET, модель AVEO TC 58U, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що налений йому на праві власності.

Відповідно до п. 7.1 кредитно-заставного договору, зобов'язання по цьому договору забезпечуються заставою.

З п. 13.1 договору вбачається, що кредитор набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо забезпечене заставою зобов'язання в повному обсязі не буде виконано у строки та в обсязі, зазначені в договорі.

Також, судом встановлено, що в зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 19 січня 2015 року утворилась заборгованість - 10 904,29 доларів США, яка складається з наступного:

- 7623,77 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 745,90 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 176,27 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 1824,03 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором;

а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

- 15,82 доларів США - штраф (фіксована частина);

- 518,50 доларів США - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог позивача щодо звернення стягнення на заставне майно і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України реалізація предмета застави, на який звертається стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що за умовами кредитно-заставного договору сторони погодили такі способи звернення стягнення на предмет застави: шляхом передачі предмета застави у власність заставодержателя; шляхом укладення заставодержателем від імені заставодавця з іншою особою договору купівлі-продажу предмета застави; іншим незабороненим чинним законодавством способом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Пред'являючи позов, ПАТ КБ «Приватбанк» обрав другий з наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи те, що на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно позичальником виконано не було, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та звернення стягнення на предмет застави, оскільки позивач, як заставодержатель, набув право звернення стягнення на предмет застави на підставі ст. 20 Закону України «Про заставу» та згідно п.п. 13.1, 13.9 укладеного між сторонами 22.08.2008 року кредитно-заставного договору.

Колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо незаконної відмови суду у задоволенні вимоги про передачу транспортного засобу у заклад, виходячи з наступного.

Так, обґрунтовуючи вимоги щодо передачі майна у заклад, у позовній заяві позивач посилається на положення ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Згідно з ч. 2 ст. ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого

забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо

предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні

боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно

передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення

процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати

заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з

вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Таким чином, положення вказаної норми регламентують правовідносини обтяжувача та боржника на стадії позасудового реалізації права на звернення стягнення на заставне майно. В той час, як в даному випадку, у зв'язку з невиконанням боржником свого обов'язку, позивач обрав шлях захисту свого порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду.

Колегія суддів вважає також безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо необґрунтованості наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заперечуючи проти розміру заборгованості, відповідач надав суду копії банківських квитанції щодо часткового погашення ним заборгованості з 2011 по 2014 роки, з яких вбачається, що погашення здійснювалося ним не у відповідності до Графіку погашення кредиту (Додаток №1 до Договору № К2V4AN24281375). При цьому, власного контррозрахунку відповідач не надав, звірку з банком не проводив, відповідного клопотання про призначення судової економічної експертизи не заявляв.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційні скарги сторін не містять.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Іванова І.В.