У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 09 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ КБ «Укргазбанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів солідарно прострочену заборгованість за процентами у розмірі 2 454,04 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 123 грн 68 коп., пеню за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 83 грн 54 коп.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що 18 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 1482007/1р.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надав ОСОБА_6 кредит у сумі 8 019,80 доларів США на строк з 18 квітня 2007 року по 17 квітня 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних.

Згідно із п. 3.3.1 кредитного договору ОСОБА_6 зобов'язалася здійснювати повернення суми кредиту згідно з графіком, визначеним даним пунктом кредитного договору, а саме: щомісячно 16, 17 чи 18 числа кожного місяця у сумі 111,39 доларів США, а останній платіж здійснити 18 квітня 2013 року у сумі 111,11 доларів США.

Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору ОСОБА_6 зобов'язалась сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи із 12,5 % річних, не пізніше останнього банківського дня місяця, а також у день закінчення строку, на який надано кредит, відповідно до п. 1.1 цього договору, в день дострокового погашення заборгованості за кредитом, в день дострокового розірвання цього договору або у разі настання строку (терміну) виконання зобов'язань відповідно до п. 1.2 цього договору.

Відповідно до п. 3.1.8 кредитного договору банк зобов'язався на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом нараховувати проценти, виходячи із 13,5 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Абзацом 2 пункту 3.3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.8 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Згідно із п. 5.3 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє позичальника від відшкодування збитків, завданих банку, в повному обсязі.

Відповідно до договору поруки від 18 квітня 2007 року № 1482007/1р, укладеного між АБ «Укргазбанк», позичальником та ОСОБА_7, останній виступає поручителем за виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором від 18 квітня 2007 року № 1482007/1р, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_6 кредит у сумі 8 019,80 доларів США на строк з 18 квітня 2007 року по 17 квітня 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу, пені) за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань - у повному обсязі.

Відповідно до п. 2.4 договору поруки у разі відсутності у поручителя грошових коштів кредитор (банк) має право відшкодувати заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на майно, належне поручителю, відповідно до вимог чинного законодавства.

У 2009 році у зв'язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань ОСОБА_6 через невчасне повернення кредитних коштів та відсотків, нарахованих за користування коштами, банк звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

17 лютого 2010 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення та позовні вимоги АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено. На користь АБ «Укргазбанк» із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2007 року № 1482007/1р у сумі 7 069,97 доларів США, а також пеню за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів у сумі 10 грн 04 коп.; стягнуто із ОСОБА_6 штраф за невиконання умов кредитного договору, договору застави щодо страхування предмета застави в сумі 2 025 грн; у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 квітня 2007 року № 1482007/1р, яка виникла станом на 20 жовтня 2009 року у сумі 7 069,97 доларів США, звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «ZAZ-DAEWOO Т13110», 2007 року випуску, кузов (шасі, рама) № НОМЕР_2, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, стягнуто із ОСОБА_6, ОСОБА_7 судові витрати по 352 грн 97 коп. з кожного.

05 березня 2014 року виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду було закінчене у зв'язку з його виконанням.

Відповідно до п. 6.4 кредитного договору строк дії договору - з моменту набрання ним юридичної сили по 17 квітня 2014 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, що лишилися невиконаними з будь-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобов'язань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобов'язання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобов'язань, що лишилися невиконаними на момент закінчення строку дії договору.

Станом 31 серпня 2014 року ОСОБА_6 має невиконані зобов'язання за кредитним договором від 18 квітня 2007 року № 1482007/1р перед банком: прострочена заборгованість за процентами - 2 454,04 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 123 грн 68 коп., пеня за несвоєчасне погашення процентів - 83 грн 54 коп. Всього - 2 454,04 доларів США та 207 грн 22 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 09 вересня 2015 року, позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2007 року № 1482007/1р, яка виникла станом на 31 серпня 2014 року в сумі 2 454,04 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 31 серпня 2014 року - 33 389 грн 12 коп. та 207 грн 22 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. Стягнуто із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір у сумі по 167 грн 98 коп. з кожного.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушують питання про скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 18 квітня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 1482007/1р, відповідно до п. 1.1 якого банк надав ОСОБА_6 кредит у сумі 8 019,80 доларів США на строк з 18 квітня 2007 року по 17 квітня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних.

Згідно з п. 3.3.1 кредитного договору ОСОБА_6 зобов'язалася здійснювати повернення суми кредиту згідно з графіком, визначеним даним пунктом кредитного договору, а саме: щомісячно у сумі 111,39 доларів США, а останній платіж здійснити 18 квітня 2013 року в сумі 111,11 доларів США.

Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору ОСОБА_6 зобов'язалась сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи із 12,5 % річних, але не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, відповідно до п. 1.1 цього договору, в день дострокового погашення заборгованості за кредитом, в день дострокового розірвання цього договору або у разі настання строку (терміну) виконання зобов'язань відповідно до п. 1.2 цього договору.

Згідно з п. 3.1.8 кредитного договору банк зобов'язується на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом нараховувати проценти, виходячи із 13,5 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Абзацом 2 пункту 3.3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.8 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Згідно із п. 5.3 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє позичальника від відшкодування збитків, завданих банку, в повному обсязі.

Відповідно до договору поруки від 18 квітня 2007 року № 1482007/1р, укладеного між банком, позичальником та ОСОБА_7, останній виступає поручителем за виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором від 18 квітня 2007 року № 1482007/1р, згідно з яким банк надав ОСОБА_6 кредит у сумі 8 019,80 доларів США на строк з 18 квітня 2007 року по 17 квітня 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних.

У зв'язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань ОСОБА_6 через невчасне повернення кредитних коштів та відсотків, нарахованих за користування коштами, банк звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2010 року на користь АБ «Укргазбанк» зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2007 року № 1482007/1р в сумі 7 069,97 доларів США, а також пеню за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів у сумі 10 грн 04 коп.; штраф за невиконання умов кредитного договору, договору застави щодо страхування предмета застави в сумі 2 025 грн; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 квітня 2007 року № 1482007/1р, яка виникла станом на 30 жовтень 2009 року в сумі 7 069,97 доларів США, звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «ZAZ-DAEWOO Т13110», 2007 року випуску, кузов (шасі, рама) № НОМЕР_4, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3; стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 судові витрати в сумі по 352 грн 97 коп. із кожного.

06 квітня 2010 року відкрито виконавче провадження за вказаним рішенням суду.

05 березня 2014 року виконавче провадження закінчено у зв'язку з тим, що рішення суду виконано в частині стягнення простроченої заборгованості - 1 523,14 доларів США, строкової заборгованості - 4 789,49 доларів США, відсотків - 757,34 доларів США; пені за порушення сплати кредиту - 6 грн 85 коп., пені за порушення сплати відсотків - 3 грн 19 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішення суду, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором, не припинило зобов'язань відповідачів за кредитним договором, оскільки вони порушували строки повернення відсотків, тому банк відповідно до п. 6.4 кредитного договору правомірно нарахував проценти за користування кредитом з 31 жовтня 2009 року по 31 серпня 2014 року в сумі 2 454 долари США, а також неустойку за несвоєчасну сплату відсотків та кредиту за період з вересня 2011 року по 31 серпня 2014 року згідно із п. п. 5.3, 5.4 кредитного договору в межах строків позовної давності, який сторони договору збільшили.

Проте повністю з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 2 ст. 653 ЦК України зобов'язання сторін договору припиняються у разі розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, що відноситься до параграфа 1 глави 71 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п. 6.4 кредитного договору строк дії договору - з моменту набрання ним юридичної сили по 17 квітня 2014 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, що лишилися невиконаними з будь-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобов'язань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобов'язання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобов'язань, що лишилися невиконаними на момент закінчення строку дії договору.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Суди попередніх інстанцій відповідно до наведених норм матеріального права та умов кредитного договору правильно виходили з того, що відсотки за кредитним договором та пеня за неналежне виконання зобов'язання зі сплати відсотків та тіла кредиту нараховуються до моменту повного погашення кредиту, та оскільки основне зобов'язання за кредитним договором відповідачами виконане лише 05 березня 2014 року, дійшли правильного висновку про наявність підстав для нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами та пені після ухвалення судового рішення.

Однак, встановивши, що 05 березня 2014 року виконано рішення суду в частині основного зобов'язання, суди не вказали підстави для нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами та пені після стягнення тіла кредиту та помилково задовольнили позов про стягнення вказаної заборгованості, що виникла станом на 31 серпня 2014 року.

Разом із цим під час розгляду справи судом першої інстанції представником ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - подано заяву про застосування позовної давності до вимог банку (а. с. 152).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору ОСОБА_6 зобов'язалась сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи із 12,5 % річних, але не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, відповідно до п. 1.1 цього договору, в день дострокового погашення заборгованості за кредитом, в день дострокового розірвання цього договору або у разі настання строку (терміну) виконання зобов'язань відповідно до п. 1.2 цього договору.

Згідно з п. 5.4 кредитного договору визначено, що строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги з повернення: процентів за користування кредитом та суми заборгованості за кредитом з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками з 31 жовтня 2009 року по 31 серпня 2014 року, суди попередніх інстанцій не звернули уваги, що умовами п. 3.3.2 кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника сплачувати відсотки щомісячно, позивач звернувся до суду з позовом 19 вересня 2014 року, відповідач ОСОБА_6 подала заяву про застосування позовної давності, внаслідок чого не врахували, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, позовна давність за вимогами кредитора повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13), висновків щодо підстав для застосування позовної давності за заявою сторони - не зробили.

Порушення норм процесуального права в частині стягнення відсотків за користування кредитом (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення судів першої та апеляційної інстанції в цій частині не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуваннюз передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 5.2 договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Колегією суддів відхиляються доводи касаційної скарги про припинення поруки у зв'язку із закінченням строку, визначеного договором поруки, з огляду на таке.

Оскільки банком відповідно до умов договору поруки у 2009 році вже реалізовано право на пред'явлення вимоги до поручителя шляхом звернення до суду, то у поручителя існує обов'язок сплатити: заборгованість за тілом кредиту у зв'язку з його стягненням на підставі рішення суду; відсотки за користування грошовими коштами; пеню - до повного виконання поручителем грошового зобов'язання (сплати тіла кредиту) на підставі рішення суду, а не протягом строку, визначеного умовами договору поруки.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 09 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова