Справа №173/1519/16-ц
Провадження №2/173/796/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мишуринрізької сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Мишуринрізької сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову посилається на те, що 19 квітня 1999 року померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у виді права на земельну частку (пай) площею 4,41 умовних кадастрових га на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Позивач, як єдиний спадкоємець після смерті матері, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що не знав, що потрібно звертатися до нотаріуса в шестимісячний строк після смерті спадкодавця, оскільки мав на руках сертифікат на право на земельну частку (пай), а також не мав коштів для оформлення спадкових прав. Окрім того у свідоцтві про смерть матері її прізвище записано як «Дектяренко», в той час як у його свідоцтві про народження її прізвище російською мовою зазначено як «Дегтяренко». Вказані розбіжності в документах також перешкоджають оформленню ним спадкових прав. На підставі вищевикладеного позивач просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 протягом одного місяця та встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4, яка померла 19 квітня 1999 року, є його матірю.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

19 квітня 1999 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після її смерті ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, про що 23 серпня 2016 року нотаріусом було винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.12).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради № 655 від 12 липня 2016 року на момент смерті ОСОБА_4 проживала сама. Також довідкою виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради № 656 від 12 липня 2016 року підтверджується, що заповіти від імені ОСОБА_4 не реєструвалися (а.с.26). Довідкою виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради № 725 від 1 серпня 2016 року підтверджується, що чоловік ОСОБА_4 помер раніше за неї, а саме 4 листопада 1988 року (а.с.27).

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом (1 січня 2004 року).

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася до набрання чинності ЦК України, проте ніким не була прийнята до встановлених правовідносин застосовуються положення чинного ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Тобто ОСОБА_2, який на момент смерті спадкодавця з нею не проживав, пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 інші спадкоємці, окрім позивача, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або ж спадкоємців, дієздатність яких обмежена, після її смерті не встановлено.

Поважною причиною пропуску ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини після смерті матері суд вважає незнання позивачем про необхідність звернення до нотаріуса, оскільки в нього знаходився оригінал сертифікату про право на земельну частку (пай). Тому позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з обєктивних причин. Доказів на спростування зазначених обставин сторонами не надано. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 законними та обґрунтованими.

Судом також встановлено, що в свідоцтві про смерть матері позивача її прізвище зазначено як «Дектяренко», в той час як у свідоцтві про народження позивача її прізвище зазначено російською мовою як «Дегтяренко» (а.с.8).

Отже, прізвище позивача та його матері у свідоцтві про народження позивача не збігається з прізвищем у свідоцтві про смерть його матері «Дектяренко», що також є перешкодою для оформлення спадкових прав позивача.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що з 1966 року вона проживає в с.Мишурин Ріг, працювала на фермі в колгоспі, де працювала також мати позивача ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона від народження мешкає в с.Мишурин Ріг. Особисто знайома як з позивачем так і з його покійною матірю ОСОБА_4 вони всі разом працювали в колгоспі. На думку свідка, розбіжності в документах сталися через те, що раніше документи записували зі слів та ніхто не перевіряв, як повинно правильно бути написано. Інших спадкоємців, окрім позивача, після смерті ОСОБА_4 не має.

Вказані розбіжності в документах в написанні прізвища матері заявника у свідоцтві про смерть, суд розцінює як помилковий запис прізвища у перекладі з російської мови.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій в тому числі через розбіжність у написанні прізвища заявника та його матері у документах, іншого шляху підтвердження факту родинних відносин між заявником та його матірю, яка померла, окрім звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин не має.

Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_4, яка є його матірю з метою оформлення спадкових прав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,11,60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Мишуринрізької сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4, яка померла 19 квітня 1999 року, є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 19 квітня 1999 року, протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю. Шевченко