Провадження №2/428/2442/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Одночасно з предявленням позову позивачем ОСОБА_1 було подано до Сєвєродонецького міського суду заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2, яку позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, оскільки ОСОБА_2 уникає зустрічей з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки, що свідчить про намір відповідача не повернути борг, а тому він може вчинити дії по переоформленню на інших осіб майна, що належить йому на праві власності.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК Україн,и суд по заяві осіб , які приймають участь у справі, може прийняти міри до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справ, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 п.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується: встановленням обовязку вчинити певні дії.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом , у провадженні якого перебуває справа , в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У постанові пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачем у заяві про забезпечення позову не надано доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, необґрунтовано відповідність виду забезпечення позову. Таким чином, беручи до уваги інтереси позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2., суд приходить до висновку про необхідність відмови в забезпечені позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 151-153 , 210 , 293 ЦПК України , суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя .