Справа № 202/2716/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання cина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач як батько в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнали частково, в розмірі 1/4 частини від його заробітку. Також пояснили, що він добровільно надає позивачу допомогу на утримання сина в межах своїх матеріальних можливостей.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 січня 2013 року.

Мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З пояснень сторін встановлено, що сторони спільно не проживають, дитина проживає разом із матірю та знаходиться на її утриманні.

Також судом встановлено, що відповідач працює помічником оперуповноваженого Головного управління національної поліції та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 3865,93 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 3/3115 від 08.08.2016 року.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначити не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, за змістом зазначених норм спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина свідчить про наявність між ними спору щодо утримання дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідач працевлаштований, отримує стабільний дохід, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, необхідно визначити в частці від його заробітку (доходу).

Приймаючи до уваги матеріальний стан сторін, всі інші обставини справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову 27 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена законом від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути зі ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко