Справа № 158/856/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Пономарьова О.М.
Провадження № 22-ц/773/1191/16 Категорія: 25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Грушицького А.І., Свистун О.В.,

з участю:

секретаря - Концевич Я.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 - ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на це рішення, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу із наведених у ній підстав та просив її задовольнити, а рішення суду скасувати.

Відповідач апеляційну скаргу заперечив, просив її відхилити, та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відшкодовано вартість матеріальної шкоди без врахування податку на додану вартість за пошкоджений автомобіль позивача відповідно до звіту про оцінку пошкодженого автомобіля, складеного на замовлення страхової компанії у відповідності з вимогами Закону, а відповідачем ОСОБА_2 відшкодовано франшизу. Позивач не довела необхідності стягнення додаткової суми коштів, оскільки замовлене нею експертне дослідження не є належним доказом того, що виплаченого відшкодування недостатньо для проведення необхідного відновлювального ремонту. Крім того, не надала доказів, що такий ремонт нею проведений і оплачений.

Такі висновки суду є правильними та повністю відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 27.11.2015 року близько 13 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Форд Сієрра» д.н.з. НОМЕР_1, в м. Ківерці біля кафе «Дубок», на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі автомобілю марки «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_4, який належить позивачу ОСОБА_3, і який наближався до перехрестя по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з даним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП стверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол)( а.с.5) і не заперечується відповідачем.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (№ полісу АЕ/3874210, сертифікат страхування дійсний з 12.08.2015 по 11.08.2016 року) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». Пунктом 4 Полісу визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, який складає 50 000 грн., франшизу встановлено в розмірі 500, 00 грн. (а.с. 26).

Згідно зі звітом № 793/12-15 про оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяних володільцю транспортного засобу пошкодженням автомобіля марки «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_4, складеного 17 грудня 2015 року фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 15211/13 від 24 вересня 2013 року, дійсний до 24.09.2016 року) на замовлення ПрАТ «СК «Провідна», вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП, складає 7295,03 грн., вартість матеріальної шкоди без врахування податку на додану вартість на запасні частини становить 6768,47 грн. (а.с. 55-61).

З акту огляду транспортного засобу від 03.12.2015 року вбачається, що огляд автомобіля «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_4 03.12.2015 року проведено оцінювачем ОСОБА_8 з участю власника автомобіля ОСОБА_3 та представника страхової компанії. Частина пошкоджених під час ДТП деталей на автомобілі позивача (а саме: двері задні ліві, диск заднього лівого колеса) підлягають ремонту та фарбуванню. Заміні підлягає лише молдінг задніх лівих дверей (а.с. 66), що відповідає видимим пошкодженням транспортного засобу, зазначеним в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду.

Не погоджуючись з характером пошкоджень, зазначених в акті огляду транспортного засобу, потерпіла виклала в акті заперечення в частині необхідності заміни диска заднього лівого колеса.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір виплаченого ПрАТ «СК «Провідна» відшкодування склав 6268,47 грн. і був розрахований наступним чином: 7295,03грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ та без врахування коефіцієнта фізичного зносу) - 526,56 грн. (вартість ПДВ) - 510 грн. (франшиза).

Страхове відшкодування було виплачено 26.02.2016 року (а.с.90, 92), що підтверджено позивачем і її представником.

Страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні (ст. 7 Закону України «Про страхування).

Відповідно до вимог ч.4 ст.9 цього Закону розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відносини в сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі - Закону) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до положень статті 34.2 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно зі статтею 34.3 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Нормами пункту 34.4 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право потерпілого для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків залучати аварійних комісарів, експертів або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_3, незважаючи на те, що страховою компанією було дотримано вимог щодо направлення свого представника для огляду пошкодженого автомобіля, укладено угоду зі спеціалістом оцінювачем СПД фізичною особою ОСОБА_9, який визначив матеріальний збиток, завданий позивачу пошкодженням автомобіля «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_4 в результаті ДТП, в розмірі 17864,90 грн. (Звіт про оцінку автомобіля «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_4 від 21.01.2016 року (а.с.72-87).

Отже, в матеріалах справи наявні два звіти про вартість заподіяних збитків, розмір яких відрізняється, зокрема відрізняється різними висновками щодо необхідності ремонту чи заміни пошкодженого диска колеса автомобіля позивача (ціна диска без урахування фізичного зносу - 20953, 07 грн), що зумовило різні розрахунки розміру страхового відшкодування для відновлення порушеного права позивача.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення та встановлюючи фактичний розмір майнової шкоди, в обґрунтування своїх висновків поклався на висновки, викладені у звіті № 793/12-15 про оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяних володільцю транспортного засобу - автомобіля марки «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_4, складеного 17 грудня 2015 року фізичною особою підприємцем ОСОБА_7

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Зазначені вище висновки є письмовими доказами у розумінні ч.2 ст. 57 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Висновки, викладені у звіті № 793/12-15 складеному 17 грудня 2015 року фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 обґрунтовано покладені судом першої інстанції в основу свого рішення, оскільки складені у відповідності з вимогами Методики автотоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, ґрунтуються на дійсних обставинах справи та повністю узгоджуються з іншими доказами, поясненнями представників сторін в судовому засіданні та узгоджуються зі змістом складеного особисто сторонами повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) у день страхового випадку із зазначенням видимих пошкоджень транспортних засобів.

Так, відповідно до 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методики) технічний огляд ДТЗ оцінювачем, експертом уявляє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані ДТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром і інші показники, необхідні для висновку.

Згідно із п. 5.2 Методики у разі потреби виклик зацікавлених осіб на технічний огляд із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду ДТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження врученням відповідного виклику під розписку особи, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Пунктом 8.4.3. Методики передбачено, що рішення про заміну складових частин ДТЗ приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або в разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту).

Спеціалістом оцінювачем СПД фізичною особою ОСОБА_9 18.12.2015 року (тобто через 21 день після ДТП), внаслідок огляду транспортного засобу «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_4 у відсутності іншого учасника ДТП та представника страхової компанії в дефектній відомості огляду транспортного засобу зазначено про пошкодження диска заднього лівого колеса автомобіля позивача і необхідності його заміни. При цьому не конкретизовано характеру пошкодження. Із фотографічної документації, докладеної до вказаного звіту (а.с. 85, 87), не вбачається таких видимих пошкоджень вказаного диска заднього лівого колеса, які не підлягають відновленню. Зацікавлені особи на вказаний огляд замовником ОСОБА_4 - ОСОБА_5 не викликалися.

Натомість, відповідно до акту огляду пошкодженого автомобіля від 03.12.2015 року, складеного фізичною особою підприємцем ОСОБА_7.(а.с.66-70), у розділі характер пошкоджень чітко вказано, що диск заднього лівого колеса пошкоджено подряпинами. Чітко вбачаються вказані подряпини і на докладених до даного акту фотографіях. Вказаний огляд проведено у присутності позивача та представника страхової компанії.

З огляду на наведене, висновок оцінювача ОСОБА_9 щодо необхідності заміни диска заднього лівого колеса є незрозумілим, необґрунтованим у складеному ним звіті, і не відповідає вимогам вищевказаного п. 8.4.3 Методики.

Слід також зазначити, що незважаючи на розбіжність вартості ремонтних робіт, позивач не заявляла ні у суді першої інстанції, ні в апеляційному суді клопотання про проведення автотехнічної експертизи, про що сторонам було роз'яснено.

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» було у встановленому законом порядку проведено автотоварознавче дослідження пошкодженого автомобіля, визначено суму збитків та виплачено страхове відшкодування.

Колегія суддів погоджується і з висновком місцевого суду про відсутність підстав для стягнення додаткової суми коштів на підставі наданого позивачем рахунку - фактури № ПТС0056057 від 06.05.2016 року про вартість виконаних робіт, запасних частин та витратних матеріалів(а.с.91), який не є доказом фактично проведеного потерпілою ремонту автомобіля і понесених у зв'язку з цим витрат, оскільки як ствердила в суді представник позивача, фактично ремонт автомобіля після ДТП не проводився, вказаний рахунок позивачем не оплачено, отже він не може слугувати доказом понесення нею реальних витрат на відновлення автомобіля.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно встановивши фактичні обставини справи, надавши їм належну правову оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами, і правомірно відмовив у позові.

Покликання позивача на те, що фактично огляд пошкодженого автомобіля оцінювачем ОСОБА_7 не проводився, не заслуговують на увагу суду з огляду на наявні у справі докази, а саме акт огляду від 03.12. 2015 року, підписаний як самою позивачкою, так і ОСОБА_7 і представником страхової компанії(а.с.66).

Покликання позивача на п.14 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» щодо необхідності відшкодування завданих збитків у повному обсязі відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, висновки Верховного Суду України, викладені у Постанові від 20 січня 2016 року у цивільній справі №6-2808цс15 щодо того, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно - правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, є безпідставними, оскільки в даному випадку суд відмовив у позові з інших підстав, а саме через недоведеність заявленого розміру відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.

Рішення суду відповідає нормам матеріального права і підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді