У х в а л а

12 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Леванчук А.О., СитнікО.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, розірвання правочину та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м Києва від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі - ПАТ «Банк Форвард») про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, розірвання правочину та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 листопада 2013 року між нею та ПАТ «Банк Руский стандарт», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Банк Форвард», шляхом підписання заяви (оферти) № 11056-8253 було

укладено договір про надання кредиту з використанням платіжної картки

№ НОМЕР_1.

1 жовтня 2015 року її представник за довіреністю надіслав запит до відповідача з вимогою достроково розірвати договір та закрити рахунок в банку. При цьому, того ж дня в рахунок погашення заборгованості за договором в касу банку було внесено 5 750 грн.

26 жовтня 2015 року на її адресу надійшла відповідь відповідача, в якій зазначалось, що за договором підключені додаткові платні послуги, а саме: послуга Страхування, послуга по направленню паперової Рахунок-виписки і послуга СМС-сервіс, відключення яких здійснюється на підставі поданої заяви. При цьому щодо відключення послуги Страхування повідомили про необхідність з'явитись особисто до банку з паспортом.

10 листопада 2015 року позивач вдруге направила заяву про дострокове розірвання договору та закриття рахунку, до якої було додано платіжну картку з вимогою її негайного погашення. Працівник банку прийняв вимогу та платіжну картку, проте, листом від 11 листопада 2015 року її було повідомлено про необхідність оплатити додаткові послуги, а саме: послуги Страхування, СМС-сервісу та послуги по направленню паперової Рахунок-виписки.

Позивач зазначає, що незважаючи на те, що нею було повернуто банківську картку, банк у подальшому, як стало відомо з рахунку-виписки за період з 20 листопада 2015 року по 20 грудня 2015 року, випустив їй нову картку, за що взяв комісію в розмірі 500 грн, та яку вона не замовляла, не отримувала і не активувала. Крім того, вказує, що на її адресу також були надіслані рахунки-виписки із списанням з неї коштів за різні послуги на загальну суму 337 грн 98 коп.

З підстав вищевикладеного, просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови від розірвання кредитного договору від 20 листопада 2013 року № 11056-8253; розірвати з

1 жовтня 2015 року кредитний договір від 20 листопада 2013 року

№ 11056-8253, укладений між нею та відповідачем; зобов'язати відповідача відключити надання їй додаткових послуг за договором, а саме: послугу Страхування, СМС-сервісу та послуги по направленню паперової Рахунок-виписки та зобов'язати відповідача надати їй письмове підтвердження про розірвання кредитного договору та заключний рахунок-виписку про відсутність заборгованості за договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

23 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м Києва від 23 червня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність перевірки матеріалів справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, розірвання правочину та зобов'язання вчинити певні дії - призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.О. Дьоміна

А.О.Леванчук

О.М.Ситнік