Справа № 226/1791/16-ц
Провадження № 2/226/1791/2016
РІШЕННЯ

Іменем??України

26.12.2016 року???????????????????????????? м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді?Салькової В.С.,

за участю секретаря?судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення прав власності на житло,

встановив:

????Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_3 про встановлення прав власності на житло. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він народився в 1988 році і є сином відповідача, в травні 1997 року проживав разом з матір'ю за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ (нині Покровськ), м-н Лазурний, 68/69. В серпні 1997 року ОСОБА_3 невідомим йому шляхом на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 12.08.1997 року, реєстровий №830, придбала квартиру № 34 в будинку № 36 м-ну Світлий в м. Димитрові (нині Мирнограді). З 05.01.1999 року по теперішній час він зареєстрований за цією адресою. З 23.07.1997 року квартира 34 в будинку № 36 м-ну Світлий в м. Димитрові (нині Мирнограді) була приватизована на ОСОБА_5. Як вказує позивач, в 1997 році він був неповнолітнімі не мав права розпоряджатися нерухомим майном, до його повноліття відповідальність щодо такого розпорядження була на його матері, яка невідомим йому шляхом на підставі договору купівлі-продажу продала квартиру за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ (нині Покровськ), м-н Лазурний, 68/69 і придбала квартиру № 34 в будинку № 36 м-ну Світлий в м. Димитрові (нині Мирнограді). Просить суд встановити його права як права власника на житло за адресою: Донецька область, м. Мирноград, м-н Світлий, 36/34.

В судове засідання позивач не з'явився. За відомостями позовної заяви ОСОБА_2 засуджений вироком апеляційного суду Донецької області від 22.01.2007 року за вчинення злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років, наразі відбуває покарання в Полицькій виправній колонії (№76) УДПтС України в Рівненській області. Про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином шляхом надсилання судових повідомлень на адресу місця відбування покарання з позначкою «для повідомлення засудженому» (а.с. 19, 20, 25), жодних заяв або клопотань у справі суду не надіслав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про їх дату, час та місце проведення повідомлялась у визначений цивільним процесуальним законодавством спосіб (а.с. 18, 21, 24), жодних заяв і клопотань суду у справі не надала.

Відповідно до положень ч. 2?ст. 197 ЦПК України?у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 5558 квартира № 69 в будинку № 68 в м-ні Лазурному м. Красноармійська Донецької області належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам її сім'ї, серед інших, ОСОБА_2 (а.с. 8).

При цьому позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 05.01.1999 року по теперішній час (а.с. 3).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (раніше Пархоменка), будинок № 5 (а.с. 12).

Квартира за адресою: АДРЕСА_1, за реєстраційними даними БТІ (до 01.01.2013 року) належить відповідачеві ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 12.08.1997 року, реєстровий №830 (а.с. 4). Квартира приватизована на ім'я ОСОБА_5 23.06.1997 року (а.с. 5-7).

За змістом ч. 2? ст. 124 Конституції України, ?юрисдикція судів поширюється?на?всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.ст.?15,16 ЦК України,?ст. 3 ЦПК України,?кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

При цьому під захистом цивільних прав слід розуміти передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, а під способами захисту субєктивних цивільних прав треба розуміти закріпленні законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів вказаний у?ст. 16 ЦК України та не є вичерпним, застосовується судом залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушено, а також наслідків, що спричиненні цим порушенням.

Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у?постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Як зазначено у ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

ОСОБА_2 не надано судові жодних доказів, які б підтверджували порушення його прав з боку відповідача, як само й не вбачається, яким чином відповідачем були порушені права позивача та які саме права були порушені.

Враховуючи те, що суд не вбачає у викладених позивачем обставинах ознак порушення його права, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, керуючись ст.ст.? 3,?10,?11,?60, 88,?169,?209,?212-215? ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення прав власності на житло відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в дохід держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено і підписане в нарадчій кімнаті.

Суддя: В.С. Салькова?????????????????