Справа № 212/5542/16-ц
У Х В А Л А

21 вересня 2016 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_4 акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 акціонерного товариства «Омега Банк» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами та визнання припиненим іпотечного договору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_4 акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 акціонерного товариства «Омега Банк» про захист прав споживачів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд перевіряє підсудність справи саме цьому суду.

З позовної заяви вбачається, що позивачі просять суд визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, які укладені 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», за яким ПАТ «Дельта Банк» отримав право вимоги за кредитним договором № 0319/06/08/45-028 від 19.06.2008 року, іпотечним договором № 0319/0608/45-028-Z-1 від 19.06.2008 року та договором поруки від 19.06.2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанком» та кредитним договором, укладеним 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк», за яким ПАТ «Дельта Банк» отримав право вимоги за кредитним договором 0319/06/08/45-028 від 19.06.2008 року, іпотечним договором № 0319/0608/45-028-Z-1 від 19.06.2008 року та договором поруки від 19.06.2008 року між ОСОБА_3 та припиненим іпотечний договір № 0319/0608/45-028-Z-1 від 19.06.2008 року.

В обґрунтування звільнення від сплати судового збору керуються положеннямиЗакону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» роз`яснено, що при пред'явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. другому п. 2 своєї постанови № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року), вбачається, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають з договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у т.ч. про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Пунктом 22 ст. 1, п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» дано визначення поняття «споживач» і зазначено, що ним є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема на захист своїх прав державою і звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Оскільки позивачі не є споживачами за оспорюваними договорами, жодних правовідносин щодо споживання послуги в них не виникає, тобто положення Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин позову не застосовується. При цьому, вказані позовні вимоги не є вимогами щодо захисту прав споживачів за своєю правовою природою.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_1 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У звязку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Спірні відносини, що виникли між сторонами та повязані з визнанням недійсними договорів купівлі-продажу прав вимоги та припиненням іпотечного договору не врегульовані вимогами Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до загального правила підсудності та ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб, предявляються за місцем їх знаходження. Позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Згідно ч. 8 ст. 110 ЦПК України: «Позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці можуть предявлятися також за місцем виконання цих договорів». Підстави для застосування цієї статті в даному випадку відсутні, як і відсутні підстави застосування ст. 114 ЦПК України, що регулює виключну підсудність.

Стаття 113 ЦПК України передбачає, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, предявляються за місцем проживання або місцем знаходження одного з відповідачів за вибором позивача.

Згідно ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з позову предметом є спір про визнання правочинів недійсним, а не позов з приводу майна. Як вбачається з поданої позовної заяви, позивачем визначено відповідачів ПАТ «Альфа Банк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Омега Банк», місцезнаходження яких є, відповідно: м. Київ, вул. Десятинна буд. 4 прим. 6, м. Київ вул. Щорса, буд. 36 (літра Б), м. Київ, вул. Новокостянтинівська буд. 18 (Літера В), що територіально не відноситься до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України заява повертається позивачу, якщо справа не підсудна цьому суду.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Альфа- Банк», ОСОБА_4 акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 акціонерного товариства «Омега Банк» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами та визнання припиненим іпотечного договору повернути ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Роз`яснити заявнику, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі в пятиденний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. Н. Борис