Справа № 200/1404/16-ц
Провадження № 2/200/1992/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК» середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 14 317,79 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що з 16.03.1983 року по 06.07.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Після скорочення штату йому не було своєчасно виплачено заробітну плату, у звязку з чим він вимушений був звертатись до суду у порядку наказного провадження та лише 12.11.2015 року йому було сплачено заборгованість по заробітній платі 8 518,31 грн. Оскільки денний тариф за його спеціальністю складає 111,83 грн., а період прострочки 128 днів, середній заробіток за час затримки розрахунку в порядку ст.117 КЗоТ України становить 14 317,79 грн. Вказує на те, що протиправними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює в 10 000 грн.

В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у звязку з чим, за згоди позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 06.07.2015 року звільнений на підставі наказу №659-к від 26.06.2015 року за п.1 ст.40 КЗоТ України з посади перезарядчика збірних станків ПрАТ «ОСОБА_2, Інк».

Відповідно довідки відповідача від 29.09.2015 року, позивач працював на підприємстві в якості слюсаря-ремонтника з 12.02.2013 по 06.07.2015 року. Заборгованість по заробітній платі складає: за травень 2015 року 1454,08 грн., за липень 2015 року 7064,23 грн., при цьому в липні нараховано вихідну допомогу при звільненні та компенсацію за невикористану відпустку.

30.10.2015 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська винесено судовий наказ про стягнення з ПрАТ «ОСОБА_2, Інк» на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідну допомогу у сумі 8518,31 грн.

Відповідно до руху коштів по рахунку позивача в ПАТ «Укрексімбанк», 12.11.2015 року зараховано 8518,31 грн. Відповідно до ст.43 ч.7 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Положеннями ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, відповідним чином погодженим, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Нормою ст.15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно ст.83 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Положеннями ст.47 КЗпП України передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення не тільки видати працівникові трудову книжку, а й провести з ним розрахунок у строки, визначені ст.116 КЗпП України.

В свою чергу, нормою ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідно до ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Окрім того, положеннями ст.238 КЗпП України визначено, що при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Порядок розрахунку при середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до п.4 вказаного Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати.

Відповідно п.8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відтак, період прострочки розрахунку складає 128 календарних днів (з 07.07.2015 року по 12.11.2015 року).

Заробітна плата у травні 2015 року склала для позивача 1454,08 грн., а в липні 7064,23 грн., проте у вказану суму увійшли компенсаційні виплати, відтак суд, за відсутності належних доказів та неявки відповідача, вважає розмір заробітної плати позивача сталим, тобто в липні 1454,08 грн.

Кількість робочих днів у травні 2015 року склала 18 днів, у липні 2015 року 4 днів, з урахуванням дати звільнення, усього 22 дня, за таких обставин розмір середньоденного заробітку позивача складає 1454,08-*2/22=132,19 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 128днів*132,19 грн.= 16920,32 грн., які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі, оскільки при здійсненні позивачем розрахунку було допущено арифметичну помилку.

Статтею 237-1 КЗпП ( 322-08 ) передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

При таких обставинах позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, виходячи з принципів справедливості та розумності, та за внутрішнім переконнням суду доцільно стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з від повідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від плати судового збору, у звязку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 1102,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 57-61, 88, 179, 197, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК» на користь ОСОБА_1, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.07.2015 року по 12.11.2015 року в розмірі 16920,32 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а всього 17920,32 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, ІНК» на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Особи, які не були присутні при оголошенні рішення, мають право оскаржити рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В.Шевцова