Справа № 369/701/16-ц
Провадження № 2/369/1060/16
20.05.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Михайлівсько-Рубежівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про звільнення земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про звільнення земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1, є власником земельної ділянки загальною площею 0,9915 га з кадастровим номером НОМЕР_1, свідоцтво про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 12 листопада 2014 року, зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29345513 від 12 листопада 2014 року.
З південної сторони належна їй земельна ділянка межує із землями загального користування. З іншого боку проїзду земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3, що належить відповідачу ОСОБА_2, та земельні ділянки не передані у власність, але використовуються відповідачем.
Під»їзд до належної їй земельної ділянки здійснюється через вказаний вище проїзд.
При виконанні робіт по встановленню меж земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, було виявлено, що власник земельної ділянки НОМЕР_3, тобто ОСОБА_2, порушила межові знаки власних земельних ділянок, тим самим самовільно зайняла землі загального користування селищної ради (проїзд), а також частину земельної ділянки, що належить їй, ОСОБА_1, та побудувала огорожі власних земельних ділянок, самовільно штучно перекривши проїзд.
Самовільно зайняті земельні ділянки та землі загального користування (проїзд) неправомірно використовуються відповідачем для задоволення власних потреб. Огорожа встановлена відповідачем, перешкоджає їй використовувати власну земельну ділянку та проїжджати до неї. Крім того, відповідач самовільно зайнявши частину належної їй земельної ділянки та проїзд, використовує також частини її земельної ділянки за межами своїх огорож для проїзду транспортними засобами. Внаслідок цього по належним їй і третім особам земельним ділянкам відповідач та треті особи накатали на них грунтову дорогу і неправомірно та не за цільовим призначенням використовують їх для проїзду. Жодних договорів, які б надавали право користування ділянкою відповідачем, вона не укладала.
Відповідачу ОСОБА_2 07 вересня 2015 року направлялась вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, однак відповідь не отримано, і на контакт відповідач не виходить, перешкод у користуванні земельної ділянки не усуває, у зв»язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила зобов»язати ОСОБА_2 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Михайлівсько-Рубежівська, зобов»язати ОСОБА_2 звільнити і привести до стану, придатного для використання, землі загального користування для проїзду.
В судовому засіданні 22 березня 2016 року судом ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Михайлівсько-Рубежівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялася належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи.
Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,9915 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Михайлівсько-Рубежівська, цільове призначення-для садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності, серія та номер НОМЕР_2, виданий 12 листопада 2014 року реєстраційною службою Київської області.
Позивач ОСОБА_1 зазначала у позовній заяві, що при виконанні робіт по встановленню меж земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, було виявлено, що власник земельної ділянки НОМЕР_3, тобто ОСОБА_2 порушила межові знаки власних земельних ділянок, тим самим самовільно зайняла землі загального користування селищної ради (проїзд), а також частину земельної ділянки, що належить їй, ОСОБА_1, та побудувала огорожі власних земельних ділянок, самовільно штучно перекривши проїзд. Самовільно зайняті земельні ділянки та землі загального користування (проїзд) неправомірно використовуються відповідачем для задоволення власних потреб. Огорожа встановлена відповідачем, перешкоджає їй використовувати власну земельну ділянку та проїжджати до неї. Крім того, відповідач самовільно зайнявши частину належної їй земельної ділянки та проїзд, використовує також частини її земельної ділянки за межами своїх огорож для проїзду транспортними засобами. Внаслідок цього по належним їй і третім особам земельним ділянкам відповідач та треті особи накатали на них грунтову дорогу і неправомірно та не за цільовим призначенням використовують їх для проїзду. Жодних договорів, які б надавали право користування ділянкою відповідачем, вона не укладала.
Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.
Згідно вимог ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 в позовній заяві і її представник в судовому засіданні відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не довели заявлені позовні вимоги, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 порушуються її права, як власника земельної ділянки, а також не надано в обгрунтування вказаних доводів докази, що її права, як власника земельної ділянки, порушені виключно з боку відповідача ОСОБА_2.
Крім того, в позовній заяві і в судовому засіданні представником позивача було вказано Михайлівсько-Рубежівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області, як орган місцевого самоврядування, у віданні якого знаходяться землі загального користування, про які вказує позивач у позові.
Однак, в поданій суду заяві від 06 квітня 2016 року № 280 Михайлівсько-Рубежівська сільська рада повідомила, що земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_3 знаходяться поза межами Михайлівсько-Рубежівської сільської ради і не відносяться до її земель.
Відповідно до вимог ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій, сіл, селищ, міст, районів та областей.
Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян, і додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.
В даному випадку відповідний орган місцевого самоврядування, до якого відносяться землі загального користування, що зазначені в позовній заяві, за зверненням позивача мав би вирішити земельний спір, який виник між сторонами у справі, та прийняти відповідне рішення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, що позивача ОСОБА_1 зверталась до органу місцевого самоврядування за вирішенням даного питання.
Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів у їх обгрунтування, і тому у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 152, 158, 212 Земельного кодексу України, ст. 15, 16, 317, 391, Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 60, 209, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Михайлівсько-Рубежівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про звільнення земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.