Справа № 309/4954/14-ц
Провадження № 2/309/76/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.

при секретарі Попадинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Боронявської сільської ради, ОСОБА_4, Хустської РДА, третя особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про усунення перешкод у визнанні права власності шляхом визнання незаконними та скасування розпорядження РДА, рішення сесії виконавчого комітету, припинення права власності, визнання свідоцтва про право власності та державного акту на право приватної власності на землю недійсними

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Хустського районного суду із позовною заявою до Боронявської сільської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про скасування рішення виконавчого комітету Боронявської сільської ради. В подальшому, користуючись передбаченим ст. 31 ЦПК України правом позивачі свої позовні вимоги розширили та змінили предмет спору, який полягає в усуненні перешкод у визнанні права власності шляхом визнання незаконними та скасування розпорядження РДА, рішення сесії виконавчого комітету, припинення права власності та визнання свідоцтва про право власності та державного акту на право приватної власності на землю недійсними. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що відповідно до рішень виконавчого комітету Боронявської сільської ради трудящих за № 16 від 12 квітня 1978 року, ОСОБА_2, як члену колгоспного двору виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку, а за № 63 від 15 березня 1979 року останньому було надано дозвіл на таке будівництво. Забудовниками житлового будинку № 84 по вул. Миру (колишня вул. Леніна) в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області було подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народився та в цьому ж дворогосподарстві постійно проживав - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який 07 травня 1981 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 та які із дня одруження являлися членами сімї ОСОБА_2 та ОСОБА_5, постійно проживали у ІНФОРМАЦІЯ_2, який відносився до суспільної групи господарства колгоспного двору. Від шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 народилося троє дітей: сини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, які у спірному будинку постійно проживали та проживають по цей день. Згідно із записами у погосподарській книзі спірний будинок станом на 01 січня 1991 року належав до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_6, який на той час працював в будівельній бригаді колгоспу ім. Леніна с. Бороняво. Відповідно до довідки виконавчого комітету Боронявської сільської ради Хустського району за № 891 від 07 червня 2013 року, будинок № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво, Хустського району Закарпатської області, належав до суспільної групи господарств колгоспний двір, де станом на 1991-1995 роки головою двору був - ОСОБА_6, членами колгоспного двору були: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Станом на 01 січня 1991 року ОСОБА_6 був визначений головою, а позивачі та відповідачка ОСОБА_4 членами колгоспного двору. ОСОБА_6 06 серпня 2004 року помер. Після його смерті відкрилась спадщина на частину зазначеного жилого будинку. У звязку із відсутністю коштів на оформлення правовстановлюючих документів на право власності на будинковолодіння та земельну ділянку забудівниками, а в послідуючому позивачами - не проводилося. Спадкове майно за покійними ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а також за ОСОБА_6 не оформлялось та відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) позивачі є співвласниками будинкогосподарства № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво, Хустського району Закарпатської області, оскільки майно колгоспного двору належить на праві сумісної власності, в тому числі і позивачам. 06 червня 2013 року з відповідними вимогами про оформлення права власності позивачі звернулися до Боронявської сільської ради Хустського району. На подані заяви позивачі від виконавчого комітету Боронявської сільської ради отримали відповіді про неможливість оформлення права власності за ними, оскільки на підставі розпорядження Хустської районної державної адміністрації за № 563 від 24 грудня 2007 року право власності одноосібно оформлено за ОСОБА_4. Із архівних правовстановлюючих документів позивачам стало відомо, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 грудня 2007 року є власником будинку № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області одноособово в цілому. Свідоцтво ОСОБА_4 видано на підставі розпорядження голови Хустської РДА за № 563 від 24 грудня 2007 року «Про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом індивідуальних житлових будинків». Із правовстановлюючих документів вбачається, що право позивачів на частку у спірному майні, яке станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи господарств - колгоспного двору є порушеним. Після зясування обставин, позивачам стало відомо, що 29 грудня 2002 року ОСОБА_4 отримала державний акт про право приватної власності на землю, яку закріплено за колгоспним дворогосподарством по вул. ОСОБА_7 (Леніна), 84 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області. Відповідно до даного державного акту остання є також одноосібним власником спірної земельної ділянки. Підставою для видачі даного державного акту стало рішення 5 сесії 23 скликання Боронявської сільської ради Хустського району від 23 квітня 1999 року, відповідно до якого ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку по вул. Леніна (теперішня вул. ОСОБА_7), 84 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області. Всі колишні члени колгоспного двору фактично набули право власності на будинковолодіння в рівних долях, тобто по 1/5 частині будинковолодіння кожен, проте батько позивачів ОСОБА_6 06 серпня 2004 року - помер. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, позивачі шляхом постійного проживання із спадкодавцем, фактично прийняли спадщину. Позивачі є співвласниками спірного будинку та мають право на оформлення права власності на нього. Прийняті розпорядження РДА в частині визнання права власності на спірне майно одноособово за відповідачкою ОСОБА_4, а в послідуючому видачі свідоцтва про право власності на будинок, рішення пятої сесії 23 скликання Боронявської сільської ради Хустського району від 23 квітня 1999 року та акт про передачу у приватну власність земельної ділянки є перешкодою у здійсненні (оформленні) прав позивачів на власність, що і спонукає їх розширити позовні вимоги та уточнити предмет спору. Оспорені розпорядження голови Хустської РДА за № 563 від 24 грудня 2007 року «Про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом індивідуальних житлових будинків» в частині права власності за ОСОБА_4 на будинок № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області в цілому та рішення 5 сесії 23 скликання Боронявської сільської ради від 23 квітня 1999 року «Про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки по вул. ОСОБА_7 (Леніна), 84 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області одноособово ОСОБА_4», свідоцтво про право власності та державний акт на право приватної власності на землю - є передчасними та є перешкодою в оформленні права власності на спірне майно в 1/4 частині за кожним, а тому такі правовстановлюючі документи підлягають визнанню недійсними та скасуванню. Також позивачі зазначають, що передбачений строк (ст. 71 ЦК УРСР, ст. 257 ЦК України) звернення за захистом порушеного права, ними пропущено із поважної причини, про що зазначалось у мотивувальній частині позову та про порушене право довідалися із відповіді (на подані нами заяви від 06 червня 2013 року) виконкому Боронявської сільської ради від 27 червня 2013 року про неможливість оформлення права власності на частки у майні у звязку з тим, що таке право вже оформлено за відповідачкою ОСОБА_4 в цілому. Позивачі дізнались про порушення їх права на власність на будинковолодіння та земельну ділянку 27 червня 2013 року вперше. Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР та ст. 257 ЦК України пропуск позовної давності позивачами пропущено із поважної причини та відповідно до ст. 80 ЦК УРСР та ст. 267 ЦК України є всі підстави його поновити.

В судове засідання представник позивачів ОСОБА_8 подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує і просить суд задоволити позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала суду письмове пояснення, в якому просить позов позивачів із викладених підстав у позові та її пояснення задовольнити, справу розглянути за наявними матеріалами в її відсутності.

Представник відповідачки ОСОБА_9 вимоги позивачів підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та заяві в порядку ст. 31 ЦПК України, просить такі задовольнити.

Представник відповідача - Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про визнання позову та просив розглянути дану справу за наявними матеріалами справи без їхньої участі.

Представник відповідача Хустської РДА в судове засідання не зявився. Подала клопотання про розгляд справи у відсутності представника, позов заперечує.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав до суду письмове заперечення, в якому просить у задоволенні змінених та уточнених позовних вимог відмовити.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовну заяву та заяву в порядку ст. 31 ЦПК України ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Боронявської сільської ради, ОСОБА_4, Хустської РДА, третя особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про усунення перешкод у визнанні права власності шляхом визнання незаконними та скасування розпорядження РДА, рішення сесії виконавчого комітету, припинення права власності, визнання свідоцтва про право власності та державного акту на право приватної власності на землю недійсними, слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В ході судового засідання встановлено, що забудовниками житлового будинку № 84 по вул. Миру (колишня вул. Леніна) в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області було подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народився та в цьому ж дворогосподарстві постійно проживав - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який 07 травня 1981 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 та які із дня одруження являлися членами сімї ОСОБА_2 та ОСОБА_5, постійно проживали у ІНФОРМАЦІЯ_2, який відносився до суспільної групи господарства колгоспного двору.

Є доведеним, що від шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 народилося троє дітей: сини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, які у спірному будинку постійно проживали та проживають по цей день.

Згідно із записами у погосподарській книзі спірний будинок станом на 01 січня 1991 року належав до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_6, який на той час працював в будівельній бригаді колгоспу ім. Леніна с. Бороняво, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області 09 вересня 2015 року за № 1285.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Боронявської сільської ради Хустського району за № 891 від 07 червня 2013 року, будинок № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво, Хустського району Закарпатської області, належав до суспільної групи господарств колгоспний двір, де станом на 1991-1995 роки головою двору був - ОСОБА_6, членами колгоспного двору були: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Станом на 01 січня 1991 року ОСОБА_6 був визначений головою, а позивачі та відповідачка ОСОБА_4 членами колгоспного двору.

Факт належності спірного дворогосподарства до колгоспного договору станом на 15.04.1991 року також підтверджується наданими представником відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_10 архівними довідками про членство в колгоспі с. Бороняво ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та світокопією трудової книжки колгоспника ОСОБА_4.

Є доведеним, що ОСОБА_6 06 серпня 2004 року помер. Після його смерті відкрилась спадщина на частину зазначеного жилого будинку.

У звязку із відсутністю коштів оформлення правовстановлюючих документів на право власності на будинковолодіння та земельну ділянку забудівниками, а в послідуючому позивачами - не проводилося. Спадкове майно за покійними ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а також за ОСОБА_6 не оформлялось та відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) позивачі є співвласниками будинкогосподарства № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво, Хустського району Закарпатської області, оскільки майно колгоспного двору належить на праві сумісної власності в тому числі і позивачам.

06 червня 2013 року з відповідними вимогами про оформлення права власності позивачі звернулися до Боронявської сільської ради Хустського району.

На подані заяви позивачі від виконавчого комітету Боронявської сільської ради отримали відповіді про неможливість оформлення права власності за ними, оскільки на підставі розпорядження Хустської районної державної адміністрації за № 563 від 24 грудня 2007 року право власності одноосібно оформлено за ОСОБА_4.

Із архівних правовстановлюючих документів позивачам стало відомо, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 грудня 2007 року є власником будинку № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області одноособово в цілому.

Судом встановлено, що свідоцтво ОСОБА_4 видано на підставі розпорядження голови Хустської РДА за № 563 від 24 грудня 2007 року «Про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом індивідуальних житлових будинків».

Із правовстановлюючих документів вбачається, що право позивачів на частку у спірному майні, яке станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи господарств - колгоспного двору є порушеним.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими, не забороненими законом, засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них, зокрема, належать: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що 29 грудня 2002 року ОСОБА_4 отримала державний акт про право приватної власності на землю, яку закріплено за колгоспним дворогосподарством по вул. ОСОБА_7 (Леніна), 84 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області. Відповідно до даного державного акту остання є одноосібним власником спірної земельної ділянки.

Підставою для видачі даного державного акту стало рішення 5 сесії 23 скликання Боронявської сільської ради Хустського району від 23 квітня 1999 року, відповідно до якого ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку по вул. Леніна (теперішня вул. ОСОБА_7), 84 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області.

Отже, є доведеним, що станом на 15 квітня 1991 року власниками спірного будинковолодіння були члени колгоспного двору - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер 06 серпня 2004 року), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яким відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить на праві сумісної власності.

Всі колишні члени колгоспного двору фактично набули право власності на будинковолодіння в рівних долях, тобто по 1/5 частині будинковолодіння кожен, проте батько позивачів ОСОБА_6 06 серпня 2004 року - помер.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, позивачі шляхом постійного проживання із спадкодавцем фактично вступили у володіння спадковим майном.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до

15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26.

Є доведеним, що позивачі є співвласниками спірного будинку та мають право на оформлення права власності на нього. Прийняті розпорядження РДА в частині визнання права власності на спірне майно одноособово за відповідачкою ОСОБА_4, а в послідуючому видачі свідоцтва про право власності на будинок, рішення пятої сесії 23 скликання Боронявської сільської ради Хустського району від 23 квітня 1999 року та акт про передачу у приватну власність земельної ділянки є перешкодою у здійсненні (оформленні) їхніх прав на власність.

Оспорені розпорядження голови Хустської РДА за № 563 від 24 грудня 2007 року «Про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом індивідуальних житлових будинків» в частині права власності за ОСОБА_4 на будинок № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області в цілому та рішення 5 сесії 23 скликання Боронявської сільської ради від 23 квітня 1999 року «Про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки по вул. ОСОБА_7 (Леніна), 84 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області одноособово ОСОБА_4», свідоцтво про право власності та державний акт на право приватної власності на землю - є передчасними, оскільки порушують право позивачів на власність та є перешкодою в оформленні права власності на спірне майно в 1/4 частині за кожним, а тому такі правовстановлюючі документи підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Також є доведеним, що позивачами передбачений строк (ст. 71 ЦК УРСР, ст. 257 ЦК України) звернення за захистом порушеного права пропущено із поважної причини, оскільки про порушене право позивачі довідалися із відповіді виконкому Боронявської сільської ради від 27 червня 2013 року про неможливість оформлення права власності на частки у майні у звязку з тим, що таке право вже оформлено за відповідачкою ОСОБА_4 в цілому.

Отже, позивачі дізнались про порушення їх права на власність на будинковолодіння та земельну ділянку 27 червня 2013 року.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР та ст. 257 ЦК України строк позовної давності позивачами пропущено із поважної причини тому відповідно до ст. 80 ЦК УРСР та ст. 267 ЦК України порушене право позивачів підлягає захисту.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 1, 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 71, 1268 ЦК України, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 71, 123 ЦК УРСР -

В И Р І Ш И В:

Визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за захистом порушеного права з позовом про усунення перешкод у визнанні права власності шляхом скасування розпорядження № 563 голови Хустської районної державної адміністрації від 24 грудня 2007 року, рішення пятої сесії 23 скликання Боронявської сільської ради народних депутатів від 23 квітня 1999 року, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 грудня 2007 року та державного акту на право приватної власності на землю від 29 грудня 2002 року недійсними.

Позовну заяву та заяву в порядку ст. 31 ЦПК України ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Боронявської сільської ради, ОСОБА_4, Хустської РДА, третя особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про усунення перешкод у визнанні права власності шляхом визнання незаконними та скасування розпорядження РДА, рішення сесії виконавчого комітету, припинення права власності, визнання свідоцтва про право власності та державного акту на право приватної власності на землю недійсними задовольнити в повному обсязі.

Розпорядження № 563 голови Хустської районної державної адміністрації від 24 грудня 2007 року про затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області визнати недійсним та його скасувати.

Свідоцтво про право власності на будинок № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області від 27 грудня 2007 року за ОСОБА_4 визнати недійсним.

Припинити за ОСОБА_4 право власності на 3/4 частини будинку № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на будинок № 84 по вул. Миру (Леніна) в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області, по 1/4 частині за кожним.

Рішення пятої сесії Боронявської сільської ради народних депутатів 23 скликання від 23 квітня 1999 року в частині «Про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки по вул. ОСОБА_7 (Леніна), 84 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області» визнати недійсним та його скасувати.

Державний акт на право приватної власності на землю від 29 грудня 2002 року, серія Р4 № 062612 в 3/4 частинах земельної ділянки по вул. ОСОБА_7 (Леніна), 84 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області за ОСОБА_4 визнати недійсним.

Припинити за ОСОБА_4 право власності на 3/4 частини земельної ділянки по вул. ОСОБА_7 (Леніна), 84 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на земельну ділянку по вул. ОСОБА_7 (Леніна), 84 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області по 1/4 частині за кожним.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні в цей же строк з дня отримання копії рішення через Хустський районний суд.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_7

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_7