Справа №345/900/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2016 року м.Калуш

Калуський міськрайонний судІвано-Франківської області:

в складі: головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Гладенької Л.Ф.

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, суд -

ВСТАНОВИВ:

Служба у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 звернулася до суду з вищенаведеним позовом, мотивуючи тим, що відповідачка будучи матір'ю малолітнього сина ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов'язана виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти і готувати її до самостійного життя, однак ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини тривалий час та злісно не виконує своїх обов'язків по догляду за дитиною. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 30.09.2014 року малолітнього ОСОБА_1 відібрано від матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав. З часу прийняття судом рішення про відібрання дитини у ОСОБА_2 нею не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини.

В даний час малолітній ОСОБА_1 проживає в сім'ї опікуна - своєї бабусі ОСОБА_3. Вона повністю займається його вихованням, створила належні умови для його фізичного та духовного розвитку.

У зв'язку з цим Служба у справах дітей Калуської міської ради просить позбавити відповідачку батьківських прав, так, як вона ухиляється від виконання своїх прямих обов'язків по вихованню дитини.

Також просить стягнути аліменти на утримання ОСОБА_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити, розгляд справи просить проводити у її відсутності. Не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, повторно, будучи належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, а тому суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Прокурор, вважає за доцільним позбавити батьківських прав відповідачку відносно її малолітнього сина, оскільки вона не виконує своїх обов'язків по догляду за дитиною

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 являється матір'ю малолітнього ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). Батько малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

Рішенням Калуського міьскрайонного суду від 30.09.2014 року малолітнього ОСОБА_1 відбрано від матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав (а.с.6-7).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 02.12.2014 року №236 «Про висновки комісії з питань захисту прав дитини» ОСОБА_3 встановлена опіка над малолітнім ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно Актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 09.11.2015 року, 11.01.2016 року за адресою АДРЕСА_1, малолітній ОСОБА_1 проживає разом з бабусею ОСОБА_3 та дідусем ОСОБА_5в двокімнатній квартирі з усіма зручностями. Мати дитини з сім'єю не проживає (а.с.13,14).

Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Згідно висновку Органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_1 від 14.01.2016 року №01-19/01/02 (а.с.16-18) органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. Також на комісії з питань захисту прав дитини з'ясовано, що з часу встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_1, вихованням, навчанням та утриманням ОСОБА_1 займається опікун ОСОБА_3, а мати дитини постійно змінює місце проживання, веде аморальний спосіб життя.

А тому, суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав є обґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісячно з дня подання позову і до досягнення сином повноліття, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень;

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідачкою не надано доказів про її матеріальне становище та стан здоров'я.

Відповідачка є працездатною та здоровою людиною і зобов'язана надавати матеріальну допомогу для свого малолітнього сина Артема, а тому суд вважає, що з відповідачки на користь ОСОБА_3 слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 400 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів слід розпочати з 18 березня 2016 року.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватись на припущеннях, твердженнях, які самі потребують доведення.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь держави судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.141,164,192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно її сина ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Актовий запис про народження №419 складений 16 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки та жительки АДРЕСА_1, не працюючої в користь опікуна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 18.03.2016 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1102,40 грн. в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: