Справа № 369/4760/16-ц
Провадження № 2/369/2438/16
РІШЕННЯ

Іменем України

25.08.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права користування житлом, -

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 1997 року. У 2000 році він вселився до квартири АДРЕСА_1. Дана квартира була надана відповідачці в 2003 році на підставі рішення сільської ради. З того часу він постійно проживав там як член сім'ї наймача, хоч не був зареєстрований. Вказав, що за домовленістю з відповідачкою, яка мала його зареєструвати в с.Лука, він зареєстрував в своїй квартирі в с.Гореничі її сина з дружиною та дітьми, але ОСОБА_2 так і не зареєструвала його в квартирі, де він фактично проживав. Протягом всього часу він ніс витрати на утримання майна. Після інсульту він визнаний інвалідом, а тому не може проживати з іншими особами в однокімнатній квартирі в с.Гореничі, де він зареєстрований. На початку цього року відносини з відповідачкою значно погіршились та остання звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Просив суд визнати за ним право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що у спірне помешкання він вселився за згодою всіх членів сім'ї наймача ще в 2000 році. Постійно проживав там, але не був зареєстрований за цією адресою. Постійно ніс витрати на утримання майна, робили ремонт, прибудову. Виїхав з помешкання влітку 2016 року через конфлікти з відповідачкою та її родиною. Вселитись у помешкання не намагався. В даний час між ними склались неприязні стосунки, та враховуючи що там проживає її син з сім'єю, тому вселятись та продовжувати жити там не бажає. Просив суд задоволити позов.

У судовому засіданні відповідачка проти позову заперечувала. Суду пояснила, що позивач є її чоловіком та вселився в помешкання в 2000 році, де вони проживали постійно, вели спільне господарство. Влітку 2016 року він виїхав з квартири. Вселитись не намагався. Відповідач самостійно прийняв рішення щодо залишення помешкання. В даний час між ними склались неприязні стосунки, тому вона заперечує щодо його проживання в квартирі надалі.

У судове засідання представник Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду листа про розгляд справи у їх відсутність.

У судове засідання ОСОБА_3 не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Причини нявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 11 жовтня 1997 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Гореницькій сільській раді Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №2/18 від 30 вересня 2003 року ОСОБА_2 житлові кімнати загальною площею 58,58 кв.м в гуртожитку по АДРЕСА_2 на сім'ю в складі трьох осіб: ОСОБА_2 (мати), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (донька).

Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї права користування займаним приміщенням.

Таким чином, відповідач до моменту залишення помешкання був членом сім'ї наймача та мав право користування жилим приміщенням.

За правилом ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 вселився до помешкання в 2000 році за згодою всіх членів сім'ї наймача та проживав там до літа 2016 року. Через погіршення стосунків між подружжям, влітку 2016 року ОСОБА_1 виїхав з квартири, не намагався вселитись, бажання у подальшому проживати там не має. Дані обставини встановлені з пояснень сторін, ними не оспорювалось та підтверджено показами допитаними у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Згідно ст. 72 ЖК України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки чинним законодавством не передбачено фактично підтвердження в судовому порядку права користування житловим приміщенням, позивач не ставить вимоги про вселення в спірне помешкання, втрата права користування майном передбачено законодавством, зважаючи, що позивач не має бажання проживати в подальшому в даній квартирі, тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права користування житлом - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С.Пінкевич