Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів Киці С.І., Подолюка В.А.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 70 000,00 дол. США з розрахунку 11,90 % річних на строк з 10 липня 2008 року по 10 липня 2018 року.

22 грудня 2011 року між сторонами кредитного договору був укладений договір про внесення змін та доповнень № 6 до кредитного договору, відповідно до п. 1 якого сторони визначили, що заборгованість позичальника перед банком станом на 22 грудня 2011 року складала 65906,96 дол. США.

Відповідно до п.2 додаткового договору сторони домовилися збільшити суму заборгованості по позичковому рахунку.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 10 липня 2008 року був укладений іпотечний договір № 6665, за умовами якого відповідач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме:

- цілий житловий будинок, загальною площею 183,5 кв.м., житловою площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Крушельницької Соломії № 38, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.06.2008 року виконавчим комітетом Липинської сільської ради та зареєстрований у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації 17.06.2008 року.

- земельну ділянку, площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Крушельницької Соломії, та належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого Луцьким районним відділом земельних ресурсів 25.08.2005 року.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

У звязку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором станом на 10.07.2008 року заборгованість за кредитним договором станом на 28.07.2015 року складає 1 124 239,63 грн., а тому кредитор просить суд в погашення даної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність предмета іпотеки та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта Банк».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Постановлено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0201/0708/88-093 від 10.07.2008 року в розмірі 1 124239,63грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки за іпотечним договором № 6665 від 10.07.2008 року та додатковим договором до нього шляхом передачі предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта банк», а саме на:

- цілий житловий будинок, загальною площею 183,5 кв.м., житловою площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Крушельницької Соломії, буд. № 38 та належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.06.2008 року виконавчим комітетом Липинської сільської ради та зареєстрований у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації 17.06.2008 року;

- земельну ділянку, площею 0,10 га, кадастровий номер :01:001:0365 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Крушельницької Соломії, 8 та належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 25.08.2005 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду із-за невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу заперечив та просив скаргу відповідача відхилити, відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали і просили скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу (далі ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи убачається, що 10 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 70 000,00дол. США з розрахунку 11,90 % річних на строк з 10.07.2008 по 10.07.2018 рік (а.с.4-6).

22 грудня 2011 року між сторонами кредитного договору був укладений договір про внесення змін та доповнень № 6 до кредитного договору, відповідно до п.1 якого сторони договору визначили, що на дату укладення додаткового договору загальний розмір заборгованості за кредитом складає 65 906,96 дол. США.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором 10 липня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, за умовами якого відповідач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок, загальною площею 183,5 кв.м., житловою площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою : Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Крушельницької Соломії, буд. № 38, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно;

- земельну ділянку площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул.. Крушельницької Соломії, буд. № 38, та належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Іпотека виникає на підставі, зокрема, договору. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобовязання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Позичальник ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 28.07.2015 року сума заборгованості за кредитним договором складає 1 018 569,71 грн.

Наведене свідчить про порушення відповідачем ОСОБА_3 вимог статей 526, 527, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України та умов кредитного договору і договору іпотеки, що призвело до виникнення вказаної заборгованості.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого до ПАТ «Дельта Банк»перейшло право вимоги за укладеними між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 кредитним договором № 0201/0708/88-093 від 10 липня 2008 року та іпотечним договором № 6665 від 10.07.2008 року.

У відповідності з вимогами статті 19 Закону України «Про іпотеку» ПАТ «Дельта Банк» належним чином зареєстрував зміну особи іпотекодержателя.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» згідно з вимогами статей 512, 514 ЦК України є новим кредитором у зобовязаннях позичальника ОСОБА_3, що випливають із вищевказаних кредитного та іпотечного договорів.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статей 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Позивачем на адресу відповідача неодноразово надсилалися листи - вимоги з пропозиціями сплатити прострочену заборгованість по кредиту та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття банком права власності на нього (а. с. 29,30).

Отже позивачем дотримані правила звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлені статтями 33, 35 Закону України «Про іпотеку».

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у пункті 39 своєї постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Враховуючи наведені вище норми законодавства, а також встановлені обставини справи, зокрема, наявність заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнавши за банком право власності на іпотечне майно.

Відповідно до статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що така оцінка у матеріалах справи відсутня. При цьому представником відповідача заявлялося клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи для встановлення реальної вартості іпотечного майна, яке було безпідставно відхилено судом першої інстанції.

Відповідно до висновку № 7138 судової будівельно-технічної експертизи, яка була призначена судом апеляційної інстанції, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в с. Липини Луцького району Волинської області по вул.. Соломії Крушельницької, 38 становить 2 540 000,00 грн., а ринкова вартість земельної ділянки, яка розташована в с. Липини Луцького району Волинської області по вул. Соломії Крушельницької, 38 становить 691 000,00грн.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що на час вирішення даного спору вартість іпотечного майна значно перевищує розмір заборгованості за кредитним договором, яка становить 1 124 239 грн. За таких обставин застосування в даному випадку такого способу звернення стягнення на нерухоме майно як визнання за банком права власності на зазначене нерухоме майно буде несправедливим по відношенню до позичальника і спричинить дисбаланс між інтересами сторін, оскільки призведе до втрати іпотекодавцем майна, вартість якого значно перевищує його грошові зобовязання перед позивачем. Законом не передбачено при застосуванні зазначеного способу звернення стягнення на іпотечне майно механізму повернення іпотекодавцю різниці між вартістю майна і сумою кредитної заборгованості, а тому колегія суддів вважає, що визнання за банком права власності на іпотечне майно, вартість якого значно перевищує суму боргу за кредитним договором, призведе до порушення законних майнових прав відповідача ОСОБА_3 на спірне нерухоме іпотечне майно (частину майна).

Врахувавши наведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив неповне зясування обставин, що мають значення для справи, при цьому порушив норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 312, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: