Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Апалькової О.М.

при секретарі Цукановій Л.В., Поліщук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Приазовське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приазовського відділення Приморської об'єднаної Державної інспекції Головного Управління Міндоходів у Запорізькій області, Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «АстраБанк», третя особа: відділ державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області про визнання права власності та зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом.

В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 23.12.2010 року між ним та ОСОБА_2, посвідченим та зареєстрованим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, в реєстрі за № 4070 у встановленому законом порядку, на підставі чинного договору ним набуто право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на якій розташовано:

житловий будинок, саманні, обкл. цеглою, житловою площею 35,7 кв.м, позначений в плані літерою »А», «1», літня кухня, позначена в плані літерою «Б», »1», льох, позначений в плані літерами »Пг», басейн, позначений в плані літерою «к», вбиральня, позначена в плані літерою »У», огорожа, позначена в плані цифрою »№1», сарай, позначений в плані літерою »В», цифрою »1», гараж, позначений в плані літерою »Г», цифрою»1». Загальна площа складає 54,4 кв. м.

З моменту набуття у власність житлового будинку, відкрито та сумлінно їм користується.

Його право приватної власності на житловий будинок оспорювалося, однак договір купівлі-продажу недійсним судом не визнаний.

З листа ВДВС Приазовського РУЮ Запорізької області від 03.11.2015 року на адвокатський запит йому стало відомо про те, що на житловий будинок було накладено арешт постановами державного виконавця ВДВС Приазовського РУЮ в рамках виконавчих проваджень, боржником за якими є ОСОБА_2

Однак він, позивач по справі не несе відповідальність за дії ОСОБА_2, право власності на житловий будинок набув на законних підставах.

На тепер він позбавлений користуватися своїм житловим будинком через те, що будинок перебуває під арештом, що порушує його право як власника на його володіння, користування і розпорядження, тому і змушений звернутися до суду з відповідним позовом, який просив задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність(а.с.116).

Представник позивача ОСОБА_6, яка діє за довіреністю в судове засідання не з'явилася, хоча про день і час слухання справи була сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи заочно.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, хоча належним чином був сповіщений про день і час слухання справи як судовою повісткою так і через оголошення в пресі(а.с.168).

Представник відповідача Приазовського відділення Приморської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Запорізькій області» в судове засідання не прибув, хоча про день і час слухання справи сповіщений належним чином.

Представник Управління Пенсійного фонду у Приазовському районі Запорізької області в судове засідання не прибув, хоча про день і час слухання справи сповіщений належним чином судовою повісткою. Крім того надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність з висловленням думки про те,що не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_7( а.с.49).

Представник Публічного акціонерного товариства «Астрабанк»в судове засідання не з'явився, хоча про день і час слухання справи був сповіщений належним чином.

Відповідач, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином сповіщений про день і час слухання справи. Надав до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності за даним позовом мотивуючи тим, що договір купівлі-продажу, укладений 23.12.2010 року в той час як позов про визнання права власності за цим договором подано лише наприкінці 2015 року, тобто через 5 років після його укладання.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, ДВС Приазовського РУЮ в судове засідання не прибула, хоча про день і час слухання справи сповіщена належним чином. Надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує однак нічим не мотивуючи (а.с.204).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів і за наявними у справі доказами.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини:

згідно договору купівлі-продажу, укладеного 23.12.2010 року між ним та ОСОБА_2, посвідченим та зареєстрованим нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ( а.с.6), видно, що ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 разом з господарчими спорудами;

Оформив договір купівлі-продажу нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, останній зареєстрував в реєстрі за № 4070 та вніс в Державний реєстр правочинів № витягу: НОМЕР_2(а.с.7 );

-із постанов державного виконавця ВДВС Приазовського РУЮ Запорізької області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - ВП №31554590 від 05.03.2012 року;ВП № 34922030 від 29.10.2012 року;ВП № 37682017 від 19.04.2013 року;ВП № 35949024 від 12.07.2013 року;ВП № 39869456 від 18.09.2013 року;ВП № 41496546 від 16.01.2014 року;ВП № 42566375 від 20.03.2014року;ВП № 45975260 від 12.01.2015 року; ВП №46652879 від 26.02.2015 року(а.с.133-142) вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2

- згідно постанов про звільнення майна боржника з під - арешту ВП № 31554590 від 04.11.2013 року та ВП № 37682017 від 14.11.2013 року ( а.с.205-206) видно, що державним виконавцем ВДВС Приазовського РУЮ Запорізької області звільнено з-під арешту все майно, що належить боржнику ОСОБА_2

- рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 07.06.2016 року (а.с.188-189) в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна про визнання договору недійсним відмовлено, яке набрало законної сили 12.07.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи 23.12.2010 року був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 8 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 купив за 64000,00 гривень житловий будинок з господарчими спорудами у ОСОБА_2 на підставі зазначеної угоди, яка з моменту його укладання і до цього часу була оспорена, однак недійсною судом не визнана. Таким чином, на думку суду, позивач ОСОБА_1 довів суду, що житловий будинок він придбав за власні кошти на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації-з моменту державної реєстрації.

Разом з тим, а ні діючим законодавством, а ні договором не встановлені конкретні строки для державної реєстрації угоди.

За вимогами ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1,п.3ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

На час укладання договору купівлі-продажу арештів не було, докази які б свідчили про укладання вказаної угоди з метою майбутнього ухилення продавця за договором від виконання будь-яких боргових зобов'язань відсутні.

Таким чином наявність арешту на житловий будинок з спорудами позбавляє позивача використання свого інтересу на державну реєстрацію договору та набуття права власності на житловий будинок.

В матеріалах справи копія договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, де є печатка приватного нотаріуса про перехід права власності на житловий будинок до ОСОБА_1 23.12.2010 року, зареєстровано в реєстрі за номером № 4070 та внесено в Державний реєстр правочинів 23.12.2010 року, номер № витягу НОМЕР_2 (а.с. 6-7).

п.2 постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року »Про практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках-особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

п.8даної постанови зазначено, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога тільки про зняття арешту з майна.

Виходячи з наведеного ,суд вважає, що підстав для задоволення позивних вимог про визнання права власності на житловий будинок №8 по вул. Карла Маркса в с. Фотієве Приазовського району Запорізької області немає.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, то його право власника підлягає захисту у спосіб, передбачений п.3ч.2 ст.16 ЦК України, тобто шляхом припинення дії, яка його порушує, а саме зняттям арешту на житловий будинок АДРЕСА_1, то зазначений житловий будинок слід звільнити з-під арешту на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження з урахуванням виконаних постанов, тим самим позов необхідно задовольнити частково.

Щодо стосується позовних вимог щодо зняття арешту із житлового будинку 8 по вул. Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області, накладені ВДВС Приазовським РУЮ Запорізької області в процесі вчинення виконавчих дій відносно боржника ОСОБА_2 на підставі постанови державного виконавця ВП № 35949024 від 12.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 22151,87грн., постанови ВП№ 39869456 від 18.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Астрабанк» заборгованість у розмірі 63809,83 грн., постанови ВП №41496546 від 16.01.2014 року про стягнення з ПП ОСОБА_2 на користь Приазовського відділення Приморської ДОПІ заборгованість у розмірі 1194,03 грн., постанови ВП № 42566375 від 20.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приазовського відділення Приморської ДОПІ недоїмки у розмірі 121867 грн., постанови ВП №45975260 від 12.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ у Приазовському районі недоїмки у розмірі 2128,03 грн., постанови ВП № 46652879 від 26.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приазовського відділення Приморської ДОПІ борг у розмірі 4800,76 грн., то суд вважає, що ці позивні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач набув право власності на житловий будинок задовго до накладання арешту, не є боржником у виконавчих провадженнях, то наявні передбачені ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» для звільнення з-під арешту належного йому житлового будинку за цими постановами державного виконавця.

Щодо зняття арешту із житлового будинку 8 по вул. Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області, накладені ВДВС Приазовським РУЮ Запорізької області в процесі вчинення виконавчих дій відносно боржника ОСОБА_2 на підставі постанови державного виконавця ВП № 31554590 від 05.03.2012 року та постанови ВП № 37682017 від 19.04.2013 року позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки державним виконавцем ВДВС Приазовським РУЮ Запорізької області винесені постанови про звільнення майна боржника з під - арешту як 04.11.2013 року, ВП № 31554590 щодо вимоги про сплату боргу № Ф-44/У виданий 27.02.2012 року УПФУ в Приазовському районі про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ в Приазовському районі недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 1698,23 грн. так і 14.11.2013 року, ВП № 37682017 щодо вимоги про сплату боргу № Ф-150У, виданий 05.03.2013 року УПФУ в Приазовському районі про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ у Приазовському районі недоїмки у розмірі 4035,65 грн., тобто цими постановами державним виконавцем відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» звільнено з-під арешту все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у зв'язку зі сплатою останнім боргу згідно повідомлення № 33 від 25.05.2012 року та № 24 від 21.05.2013 року( а.с.205-206).

Оскільки державним виконавцем припинено чинність арешту майна боржника, позивач не потребує судового захисту у вигляді повторного зняття арешту, який вже звільнено з-під арешту державним виконавцем. Звільнення з-під арешту майна, що належить боржнику за цими двома постановами є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження про обтяження та не потребує судового рішення.

Доводи відповідача ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності є неспроможними, оскільки законом не передбачено та не встановлено певного строку протягом якого набувач за договором зобов'язаний зареєструвати своє право на об'єкт нерухомого майна. Крім того 29.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з ціллю проведення державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, однак з інформаційної довідки, наданої нотаріусом йому стало відомо про те, що на вказаний будинок за колишнім власником ОСОБА_2 зареєстровано ряд арештів як унеможливлюють провести державну реєстрацію за ним.

Тобто, саме з 29.10.2015 року позивач дізнався про порушення свого права власності на вказаний житловий будинок із-за наявності арештів.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а у відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач дізнався з 29.10.2015 року про порушення свого права коли звернувся до нотаріуса та отримав довідку про наявність арештів, а відтак строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом суд вважає позивачем не пропущений, що підтверджено інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.226-231)

Щодо внесення ОСОБА_1 коштів на оплату судових витрат у більшому розмірі ніж встановлено законодавством, то позивач не позбавлений можливості їх повернути у порядку встановленому ст. 83 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11 212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зняти арешт із житлового будинку АДРЕСА_1, накладені відділом державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області в процесі вчинення виконавчих дій відносно боржника ОСОБА_2 на підставі постанови державного виконавця від 26.02.2015 року у ВП № 46652879, постанови державного виконавця від 12.01.2015 року у ВП № 45975260, постанови державного виконавця від 20.03.2014 року у ВП № 42566375, постанови державного виконавця від 12.07.2013 року у ВП № 35949024, постанови державного виконавця від 16.01.2014 року у ВП № 41496546, постанови державного виконавця від 18.09.2013 року у ВП № 39869456.

В решті позову, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М.Апалькова