У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, просило стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2007 року № DNLVGA00006386 у сумі 1 135 587 грн 83 коп. та сплачений при подачі позову судовий збір.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2007 року № DNLVGA00006386 у сумі 1 135 587 грн 83 коп., що еквівалентно 87 690,18 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом - 878 487 грн 47 коп., що еквівалентно 67 836,87 дол. США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 184 771 грн 77 коп., що еквівалентно 14 268,09 дол. США, заборгованості за комісією за користування кредитом - 20 447 грн 66 коп., що еквівалентно 1 578,97 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 51 880 грн 94 коп., що еквівалентно 4 006,25 дол. США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 25 червня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № DNLVGA00006386, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 76 254,13 дол. США з кінцевим строком погашення 26 червня 2017 року, а відповідач ОСОБА_4 у свою чергу зобов'язався повернути кредит у встановлений у договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлений договором.

Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця у період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за договором, що складається з заборгованості за кредитом відсотками, комісією та інших витрат відповідно до договору. У випадку порушення зобов'язань за договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної у строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

﻿ Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За нормами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому вимоги позивача про стягнення суми заборгованості є обґрунтованими і доведеними.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В.М. Коротун В.А. Нагорняк Т.О. Писана