Справа № 635/7294/16-ц
Провадження № 2/635/3342/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Бобко Т.В.

секретар судового засідання Щербак Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південноміської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просила встановити той факт, що вона є донькою ОСОБА_2, померлої 26 березня 2007 року; встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що свідоцтво про право власності на житло, видане відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації 26 квітня 1996 року на імя ОСОБА_2 належить ОСОБА_2; встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_2 та позивача з 01 січня 2002 року до 26 березня 2007 року та визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 16,70 кв.м., житловою площею 4,80 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Громадська, буб.17, кв. 3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 26 березня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 26 березня 2007 року померла її мати ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді вищевказаної однокімнатної квартири, яка належить останній на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації 26 квітня 1996 року. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2, фактично спадщину прийняла, оскільки мешкала однією сімєю з померлою, починаючи з 01 січня 2002 і до дня її смерті, тобто до 26 березня 2007 року. Разом з тим, свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має можливості оформити у звязку з наявністю розбіжностей у документах у прізвищі померлої.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник Південноміської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не зявився, суду надана заява за підписом міського голови ОСОБА_4 про розгляд справи за відсутності представника Південноміської ради Харківського району Харківської області, просив рішення ухвалити згідно діючого законодавства.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає первісний позов та зустрічний позов обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1994 року, виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації ОСОБА_5 належить квартири АДРЕСА_1. Право власності зареєстроване в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №635 від 23 вересня 2015 року.

26 березня 2007 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №112425 від 26 березня 2007 року.

Як вбачається зі змісту вищевказаного свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про смерть ОСОБА_2, в зазначених документах маються розбіжності в прізвищі та по-батькових останньої.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до розяснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати й факти, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво про право власності на житло від 26 квітня 1994 року, видане Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації належить саме ОСОБА_2, померлій 26 березня 2007 року.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в тому числі у вигляді однокімнатної квартири загальною площею 16,70 кв.м., житловою площею 4,80 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є її донька ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії І-ВЛ №428086 від 03 листопада 2015 року, свідоцтво про одруження серії І-АБ №485477 від 18 червня 1971 року). Чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_7 (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ВЛ №324345 від 11 січня 1974 року) помер 21 квітня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-ВЛ №466504 від 21 квітня 1989 року.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач постійно проживала з померлою у спірній квартирі, починаючи 01 січня 2002 року по день смерті ОСОБА_2, що підтверджується змістом акту від 28 вересня 2009 року, складеним депутатом Південноміської ради Харківського району Харківської області, цей факт також підтвердили сусіди ОСОБА_8, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_9, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Ломоносова, 10, які також поставили свій підпис в зазначеному акті.

Таким чином, судом встановлений факт проживання однією сімєю позивача зі своєю матірю ОСОБА_2 з 01 січня 2002 року по день смерті ОСОБА_2, а саме по 26 березня 2007 року.

Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_10 від 16 листопада 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю безспірних доказів прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 в установлений законом шестимісячний строк, а також з наявними розбіжностями в прізвищі померлої в її свідоцтві про смерть та в правовстановлюючому документі.

Як вбачається зі змісту листа Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3635/02-14 від 16 листопада 2016 року, з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2, померлої 26 березня 2007 року, ніхто не звертався.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_2, померлої 26 березня 2007 року, нею були вчинені всі дії, спрямовані на прийняття спадщини після смерті останньої в порядку ст. 1268 ЦК України, починаючи з 01 січня 2002 року по день смерті спадкодавця проживала у спірній квартирі разом з останньою, не отримала свідоцтво про право на спадщину на зазначену квартиру з підстав, викладених в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 листопада 2016 року, тобто з підстав, які від неї не залежали.

Враховуючи викладене, суд вважає позивача такою, що набула право власності на квартиру загальною площею 16,70 кв.м. житловою площею 4,80 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 26 березня 2007 року.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 50, 60, 61, 197, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Південноміської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити той факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2, померлої 26 березня 2007 року.

Встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла 26 березня 2007 року правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1994 року, виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації на імя ОСОБА_5.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2, померлої 26 березня 2007 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 з 01 січня 2002 року по день смерті ОСОБА_2 26 березня 2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру загальною площею 16,70 кв.м. житловою площею 4,80 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 26 березня 2007 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: