Справа № 487/7391/15-ц
Провадження № 2-др/487/8/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Разумовської О. Г.,

при секретарі Кожині В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві матеріали заяви ОСОБА_1, про винесення додаткового судового рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про винесення додаткового судового рішення по справі № 487/7391/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить суд винести додаткове рішення по справі № 487/7391/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за яким добровільно перераховані на її імя грошові кошти на утримання дітей з остаточною переплатою до предявлення виконавчого листа до виконання на суму 2 334,65 гривень врахувати як добровільні витрати на дітей за нормами ст. 185 СК України.

Заявниця до судового засідання не зявилась, суду надала заяву про розгляд заяви за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, до судового засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Відповідно до положень ч. 3 ст. 220 ЦПК України судовий розгляд питання про ухвалення додаткового рішення суду проводився без участі зазначених осіб.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Звертаючись до суду 16.09.2015 з позовом до ОСОБА_2, про стягнення аліментів, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги в ході розгляду справи позивачем не змінювалися і не уточнювалися.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.10.2015 у вказаній справі позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Рішенням від 23 грудня 2015 року за провадженням №22ц/784/3126/15 колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області рішення Заводського районного суду м. Миколаєва змінено, сума до стягнення аліментів з ? частини зменшена до 1/3 частини.

За заведеним Центральним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції виконавчим провадженням №49245476 про стягнення аліментів на утримання дітей боржник відповідач надав ВДВС пояснення, що ним з часу коли він пішов з родини і до часу, коли позивачкою було позов до суду про стягнення аліментів, самостійно перераховувалися аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини, та надав чеки, які підтверджують вищевказане.

Від зменшення щомісячної суми сплати аліментів на суму грошей зі зменшенням її частками боржник відмовляється та вимагає від виконавця припинити стягнення з нього аліментів до приведення суми стягнення відповідного виконавчого листа.

В поданій до суду заяві про ухвалення додаткового рішення заявниця просить суд винести додаткове судове рішення, за яким переплачені боржником грошові кошти в сумі 2 334,65 грн. врахувати як добровільні додаткові витрати на дітей за нормами ст. 185 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд

розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та

зазначених і доведених ним обставин.

Водночас, відповідно до матеріалів справи зазначеної вище позовної вимоги про перерахування грошових коштів на утримання дітей, які були добровільно сплачені відповідачем та врахування їх як добровільні витрати позивачем не заявлялося, а тому вона судом не розглядалася.

Також, в судовому рішенні судом було точно зазначено розмір стягнення аліментів, а саме ? частка з усіх видів доходів боржника.

Питання стосовно негайного виконання рішення а також питання стосовно судових витрат судом були також вирішені в повному обсязі.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність визначених ч.1 ст. 220 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення суду в заяві ОСОБА_1, та не обґрунтованість поданої заяви.

У звязку з вище викладеним, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, про винесення додаткового судового рішення у справі № 487/7391/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено через Заводський районний суд м. Миколаєва до апеляційного суду Миколаївської області в строк та порядок, передбачені ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська