Справа № 214/9063/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Ткаченко К.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

її представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом примусового виселення без надання іншого жилого приміщення та вселення в квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні належною їй квартирою №27, яка розташована в будинку №92 на вул. Співдружності в м. Кривому Розі, примусово виселивши із неї відповідачів без надання іншого жилого приміщення та вселивши її в цю квартиру, оскільки відповідачі вселились в квартиру самовільно, без її згоди, проживають в ній без реєстрації, змінили замки на вхідних дверях квартири та не пускають її в квартиру, тому вона вимушена орендувати інше житло.

У судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали, при цьому позивач пояснила, що особисто надавала згоду на вселення відповідачів до спірної квартири, однак надалі, коли вирішила, що разом в одній квартирі вони не уживуться, вирішила звернутись до суду із зазначеним позовом. Додала також, що відповідач ОСОБА_4 це її рідний син, що він раніше був зареєстрований у домоволодінні, розташованому за адресою: с. Валове, вул. Комарова, 7, однак вона продала зазначене домоволодіння, і син залишився без житла.

Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, відповідач ОСОБА_4 суду пояснив, що спірною квартирою володів його рідний дядько ОСОБА_6, який і вселив його з відповідачем ОСОБА_5 до квартири, що він разом зі своєю дружиною відповідачем ОСОБА_5 та їхніми спільними малолітніми дітьми проживають у спірній квартирі з листопада 2013 року, і що вони жодним чином не перешкоджають позивачу у проживанні в квартирі, а також, що у них нема іншого житла.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що знає позивача, що її брат товаришував із ОСОБА_6, що зі слів брата знає, що у ОСОБА_6 з відповідачем ОСОБА_4 були добрі відносини.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що позивач це її колишнього сусіда ОСОБА_6 сестра, що в спірній квартирі з 2013 року з його згоди проживають відповідачі зі своїми двома малолітніми дітьми, що позивач в квартирі не проживає, що відповідачі постійно пропонують позивачу проживати разом, однак та відмовляється.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що позивач це її колишнього сусіда ОСОБА_6 сестра, яка іноді відвідувала свого брата, допомагала йому, що відповідачі також допомагали ОСОБА_6, що позивач мала намір проживати в Спірній квартирі разом з відповідачами, однак так цього і не зробила оскільки проживала або в селі, або невідомо де.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що сторони це його сусіди, з якими він проживав раніше в селі, що коли ОСОБА_6 був ще живим, то запропонував, щоб відповідач ОСОБА_4 разом з дружиною проживали в його квартирі, чому він був особисто свідком.

Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Так, квартира №27, яка розташована в будинку №92 на вул. Співдружності, належить на праві приватної власності ОСОБА_6, який помер 15 вересня 2013 року та який заповів зазначену квартиру позивачу та ОСОБА_11, однак останні не отримали свідоцтв про право на спадщину та не зареєстрували свого права власності на квартиру (далі Спірна квартира) (а.с.54).

Позивач зареєстрована в Спірній квартирі з 13 січня 2013 року (а.с.5).

У судовому засіданні на підставі пояснень сторін було встановлено та прийнято останніми без заперечень, що ОСОБА_6 особисто дав згоду на вселення відповідачів до Спірної квартири.

Разом з тим, як убачається з довідки, виданої 22 лютого 2016 року Валівським сільським головою, відповідач ОСОБА_4 хоча і є зареєстрованим в домоволодінні, розташованому за адресою: с. Валове, вул. Комарова, 7, однак позивач ще в 2011 році продала зазначене домоволодіння (а.с.25).

Наявності іншого житла у відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено, а також встановлено, що відповідач ОСОБА_5 хоча й зареєстрована в іншому жилому приміщенні, однак проживати там не має можливості, що було прийнято сторонами в судовому засіданні без заперечень.

Разом з тим, згідно ОСОБА_9 від 21.02.2016 року, відповідачі разом з їхніми спільними дітьми проживають в Спірній квартирі з 2013 року, а відповідач ОСОБА_4 почав проживати в квартирі ще до смерті свого дядька ОСОБА_6 (а.с.21, 22).

Більш того, як убачається із відповідних квитанцій, оплату за комунальні послуги Спірної квартири здійснює відповідач ОСОБА_5 (а.с.26-33).

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналогічні положення прописані і в ст. 150 ЖК України, а в ст. 158 цього ж Кодексу зазначено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Отже, за встановлених у судовому засіданні обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині вселення позивача в Спірну квартиру, в якій вона зареєстрована та якою має право користуватись на підставах, викладених у тих же правових нормах та про те, що відповідачі мають право користуватись Спірною квартирою, оскільки факту самовільно вселення відповідачів до квартири позивачем не доведено.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави слід стягнути в рівних частках судовий збір по 243 грн. 60 коп. із кожного окремо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 150, 158 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру №27, яка розташована в будинку №92 на вул. Співдружності в м. Кривому Розі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судового збору в дохід держави по 243 грн. 60 коп. із кожного окремо.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Попов.