Cправа № 563/187/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2016

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді Кулика Є.В.

при секретарі Федичканич В.Ю.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в :

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі - Страхування" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 19 вересня 2013 року між товариством та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 008106, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України та пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «SUBARU», номерний знак НОМЕР_1.

23 серпня 2014 року на 257 км. а/д Київ-Чоп сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SUBARU», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "НUNDAI", номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1. Постановою старшого слідчого СВ Новоград-Волинського УМВС України в Житомирській області від 01 вересня 2015 року було встановлено, що з технічної точки зору невідповідність дій водія автомобіля "НUNDAI", номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_1, вимогам п.10.1, 10.3 ПДР України, знаходиться у причинному зв'язку із створенням аварійної обстановки й виникненням ДТП.

Вказують, що проаналізувавши зібрані матеріали слідство прийшло до висновку, що водієм автомобіля "НUNDAI", номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_1 було порушено вимоги п.1.5, п.2.3 б, п.10.1, п.10.3 ПДР України і стало причиною виникнення даної ДТП з її наслідками та враховуючи те, що водій «SUBARU», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з вказаним автомобілем, в його діях відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч.2 ст.286 КК України.

12 січня 2015 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/0043.15 звернувся ОСОБА_3, в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 24 лютого 2015 року ТДВ «СК «ВіДІ-Страхування», на підставі Страхового акту № КР-009311 від 02.02.2015 року з розрахунком суми страхового відшкодування на нього та керуючись даними Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1063 від 22.12.2014 року та враховуючи дані Довідки спеціаліста № 1065 від 12.01.2015 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 134 810,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 569 від 22.12.2015 року. Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПАТ НАСК "Оранта" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7518694, за яким останнє взяло на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди, заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. Полісом передбачено ліміт страховика в розмірі 50 000 грн. та франшизу в розмірі 510 грн. ПАТ НАСК "Оранта" здійснило відшкодування у розмірі 49 490, 00 грн.

Зазначає, що після виплати страхового відшкодування, право вимоги перейшло до відповідача в розмірі 85 320, 00 грн. Тому просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму в розмірі 85 320 грн. 00 коп. та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з'явилася, але надала письмову заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Пояснив, що слідство щодо вказаної ДТП триває і ОСОБА_1 не визнано винним, тому підстави для стягнення шкоди, завданої ДТП відсутні.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

23 серпня 2014 року на 257 км. а/д Київ-Чоп сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SUBARU», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "НUNDAI", номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1. У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «SUBARU», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 А водій ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Проведеною судово-медичною експертизою було встановлено, що ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного відриву лівої верхньої кінцівки на рівні середньої частини плеча із ушкодженням лівої плечової кістки, м'яких тканин та судин лівого плеча, які належать до тяжких тілесних ушкоджень як за ознакою небезпеки для життя так і за ознакою втрати органа.

Постановою старшого слідчого СВ Новоград-Волинського УМВС України в Житомирській області від 01 вересня 2015 року встановлено, що з технічної точки зору невідповідність дій водія автомобіля "НUNDAI", номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_1, вимогам п.10.1, 10.3 ПДР України, знаходиться у причинному зв'язку із створенням аварійної обстановки й виникненням ДТП. Також в даній постанові вказано, що ОСОБА_1 необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України, однак жодних відомостей представником позивача не надано по даному факту.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована товариством з додатковою відповідальністю «страховою компанією «ВіДі-Страхування», яка здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 134 810 грн. 00 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відкритим акціонерним товариством НАСК «Оранта» з лімітом відповідальності 50 000 грн. 00 коп. та мало обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, а саме: "НUNDAI", номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_1

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 38.1. страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньотранспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); 38.1.2. до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.1.3. до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

38.2. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; 38.2.2. до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; 38.2.3. до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом; 38.2.4. до підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.2.5. до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди.

Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України вказує, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено, шкода ОСОБА_3 була відшкодована страховиком в поза судовому порядку відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування становить 134 810 грн. 00 коп., що підтверджено копією платіжного доручення №569 від 24.02.2015 року.

Доказів відшкодування 50 000 грн. 00 коп. з відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта» на користь товариства з додатковою відповідальністю «страховою компанією «ВіДі-Страхування», що становить підставу стягнення з відповідача - матеріали справи не містять.

А також судом встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Новоград-Волинського УМВС України в Житомирській області від 01 вересня 2015 року кримінальне провадження №0000931 від 24.08.2014 року по факту ДТП на 257 км а/д Київ-Чоп Новоград-Волинського району закрити, оскільки у діях водія ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Слідчий також постановив притягнути водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, однак жодних відомостей представником позивача не надано по даному факту. Відомості про прийняте рішення не надані суду як доказ.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги позивача.

Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків. Встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини. Які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 10 ЦПК України вказує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд дійшов висновку, що позивач, зазначені обставини у позовній заяві не довели, чим не виконали вимоги ст. 10 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно платіжного доручення № 201 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 30, 57, 58, 64, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 993, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд Рівненської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : Є.В. Кулик