Єдиний унікальний номер 448/1050/16-ц
Провадження № 6/448/31/16
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.08.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого судді Борисенко В.В.

при секретарі Рушеляк Г.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Мостиська подання державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним поданням, яким просила суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього згідно виконавчих документів.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що на виконанні у Мостиському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Львова № 466/6108/14-ц від 09.02.2015 року про стягнення аліментів ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання дитини в розмірі 600 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Однак боржником рішення суду в повній мірі не виконується, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 12192 грн. 51 коп.

Державний виконавець Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1Я в судове засідання не зявилася, однак подала заяву з проханням розглянути дане подання без її участі, задоволивши вимоги з підстав викладених в такому поданні.

Сторони виконавчого провадження у відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК України в судове засідання не викликались.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що дане подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що у Мостиському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області на виконанні перебуває виконавче провадження за № 46689767 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова № 466/6108/14-ц від 09.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 600 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року і до досягнення ним повноліття.

Боржником добровільно рішення суду не виконується, в результаті чого по вказаних аліментах виникла заборгованість в розмірі 12192 грн. 51 коп., що стверджується довідкою-розрахунком про заборгованість по аліментах від 15.08.2016 року.

В ході проведення виконавчих дій держвиконавцем надавалися запити в реєструючі майно органи, де встановлено, що майна, на яке б можна було звернути стягнення не виявлено; на обліку як одержувач пенсії він не перебуває; статусу безробітного не має. Згідно акту державного виконавця від 17.11.2015 року при виході за адресою, вказаною у виконавчому документі, майна належного боржнику на праві особистої власності за ним не виявлено. Постановою від 07.04.2015 року державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника.

Крім того, згідно відповіді ГУ ДМСУ у Львівській області № 7116 від 17.05.2015 року встановлено, що боржник ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії РО № 539405 від 20.03.2007 року.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Нормами п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань. Відповідно до ч.2 ст.6 вищевказаного Закону громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон з цих же підстав.

Водночас, слід зазначити, що у відповідності до вимог п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань. Таким чином, наявність лише самого зобовязання не наділяє ВДВС правом звернення до суду з таким поданням. Дійсний факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Однак, державним виконавцем Вергун І.Я. не надано достатньо доказів, з яких суд міг би вбачати необхідність обмеження боржника ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України. Так, в матеріалах подання відсутні факти та покликання на докази того, що боржником було вчинено дії щодо ухилення від виконання рішення суду. В поданні відсутні докази, які б свідчили про реальне існування загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Крім того, державним виконавцем не наведено і не додано доказів, що боржник має намір виїхати за кордон (письмові показання свідків, тощо) і саме з метою ухилення від виконання зазначеного рішення суду.

Також відсутні будь-які дані щодо складу сімї, стану здоровя, стану діяльності, місця праці чи тимчасових робіт боржника ОСОБА_2, характеру цих робіт та інше, а тому суд позбавлений можливості зясувати ті обставини, чи не призведе заборона у виїзді за кордон до позбавлення боржника єдиних засобів для існування тощо.

Покликання державного виконавця (викладені в даному поданні) не містять і достатньої мотивації, так як у ньому не зазначено причин та доцільності відповідного обмеження, а також обставин, які обумовлюють прийняття такого рішення.

За таких обставин, у відповідності до ст.4 ЦПК України, суд при здійсненні правосуддя захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, а також у звязку із тим, що правових підстав для обмеження ОСОБА_2 у його конституційному праві вільно залишати територію України та встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України судом не встановлено, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного подання слід відмовити.

При цьому суд розяснює, що заявник не позбавлений можливості в подальшому заявити аналогічні вимоги із наведенням обґрунтувань необхідності вжиття такого заходу та поданням в підтвердження цього відповідних доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, відмовити.

На дану ухвалу протягом пяти днів з дня її проголошення (отримання особами, без участі яких постановлено ухвалу) може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

СуддяОСОБА_5