Справа № 495/2065/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

04 квітня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Боярського О.О.,

при секретарі Левченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особо без самостійних вимог ГОГ «Івушка» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та уточнивши свої позовні вимоги 22.03.2016 року просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в розмірі 133 000 гривень та понесені судові витрати в розмірі 1 158,00 гривень, обґрунтовуючись наступним.

01.12.2013 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5 000 доларів США для вирішення питання з оформлення документів відведення земельної ділянки, про що ним власноручно складена розписка тією ж датою. З огляду на зміст розписки та норм права щодо зобовязання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір, з якого виникли зобовязальні правовідносини, згідно з якими у ОСОБА_2 виник обовязок з вирішення питання щодо оформлення документів відведення земельної ділянки, а в неї виникло право вимагати виконання зазначеного обовязку. Хоча строк виконання зобовязання договором, умови якого викладені в розписці, не визначено, але в усній формі ними було домовлено про те, що до виконання обовязку за цим договором ОСОБА_2 мав приступити одразу після його підписання.

Однак, по сьогоднішній день ОСОБА_2 свого обовязку не виконав, хоча відповідно до ст.. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

15.01.2015 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з листом в якому просила останнього повернути отримані кошти, оскільки обовязок з вирішення питання щодо оформлення документів відведення земельної ділянки ним не вирішено.

17.01.2015 року ОСОБА_2 отримав зазначений лист, але відповіді на нього не надав, що розцінюється ОСОБА_1 як небажання добровільно виконати зобовязання по розписці або відшкодувати ОСОБА_1 понесені збитки.

Виходячи з вищевикладених обставин, ОСОБА_1 з відповідними вимогами звернулась до суду, та розмір заборгованості 5 000 доларів США перевела в національну валюту (5 000 х 26,60курс гривні станом на 22.03.2016р.) отримавши загальну суму 133 000 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 повністю підтримали заявлені вимоги і просили суд їх задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_4, в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні. В своїх запереченнях представник ОСОБА_4 зазначив, що спірні кошти в розмірі 5 000 доларів США ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 як від директора ГОГ «Івушка». З вказаних коштів 2000 доларів США були потрачені за призначенням на виготовлення технічних паспортів членів ГОГ «Івушка», а решту коштів в розмірі 3 000 доларів США 15.01.2015 року ОСОБА_2 передав тодішньому голові обєднання ОСОБА_5, що підтверджується відповідними довідками. Саме тому, на думку представника відповідача, ніяких прав на витребування коштів від ОСОБА_2 у ОСОБА_1 немає, оскільки угода про надання певних послуг була виконана ОСОБА_2 частково, а решту коштів були повернуті основному замовнику ГОГ «Івушка».

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст..1 ЗУ «Про громадські обєднання», громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об'єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадська спілка - це громадське об'єднання, засновниками якого є юридичні особи приватного права, а членами (учасниками) можуть бути юридичні особи приватного права та фізичні особи. Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Відповідно до Довідки про взяття на облік платника податків Білгород-Дністровської обєднаної державної податкової інспекції, що міститься в матеріалах справи, Громадське обєднання громадян «Івушка» є неприбутковою організацією та взята на облік від 18.06.2002 року № 2183, ідентифікаційний код 26210485, керівник ОСОБА_1.

Згідно з ч.1 ст. 6 ЗУ «Про громадські обєднання», громадські об'єднання мають право реалізовувати свою мету (цілі) шляхом укладення між собою на добровільних засадах угод про співробітництво та/або взаємодопомогу, утворення відповідно до цього Закону громадських спілок, а також в інший спосіб, не заборонений законом.

Таким чином, правовий статус та організаційна форма ГОГ «Івушка» дає змогу його членам обєднуватись для захисту своїх прав, вирішення різного роду питань, в тому числі фінансових та організаційних з метою поліпшення та покращення умов використання належного їм майна, що розташоване на території обєднання.

Судом встановлено, що 01.12.2013 року відповідач написав розписку наступного змісту: Я, ОСОБА_2, взяв у ОСОБА_1 пять тисяч доларів США для вирішення питання оформлення документів відводу земельної ділянки для ГОГ «Івушка» в чому й розписуюсь.

Згідно з ст.. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч.2 ст. 628 ЦК).

Для точного встановлення характеру правовідносин, що виникли між сторонами, суд враховує положення статті 213 ЦК України про тлумачення правочинів. Беручи до уваги мету передання відповідачу грошових коштів «для вирішення питання оформлення документів відводу земельної ділянки для ГОГ «Івушка», подальшу поведінку сторін та їх пояснення в судовому засіданні, суд погоджується з твердженнями представника відповідача та приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений змішаний договір про надання певного роду послуг і договір підряду, а грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США надавались відповідачу саме для надання цих послуг та, відповідно, належного виконання взятого на себе обовязку.

Відповідно до ст.. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.1-2 ст. 837 ЦК України).

Положенням цивільних правових норм чітко встановлена позиція законодавства щодо керуючих органів юридичної особи, в тому числі громадського обєднання. Так, дії органів юридичної особи розглядаються як дії самої юридичної особи. Вони здійснюються органами без особливої на те довіреності і створюють права та обовязки безпосередньо для юридичної особи. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів чи закону виступає від імені обєднання, зобовязана діяти в інтересах обєднання, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що послуги по вирішенню питання про оформлення документів відводу земельної ділянки ОСОБА_1 замовляла саме діючи в інтересах ГОГ «Івушка», оскільки саме вона на той час була керівником обєднання та представляла права і інтереси останнього. Такі обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а саме підтверджуються свідченнями ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є членами обєднання, їх будинки розташовані на території, що обслуговується ГОГ «Івушка», та як зазначили вони в своїх письмових показаннях в кінці 2013 року вони здали по 100 доларів США голові обєднання ОСОБА_1 на вирішення питання по розробці земельної технічної документації, частину коштів вона передала ОСОБА_2 Однак, як зазначають вказані свідки, ОСОБА_2 свої обовязки не виконав, а гроші їм не повернуті по сьогоднішній день.

Також, судом враховується письмове звернення члена обєднання ОСОБА_8 до Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області в 2015 році, з якого вбачається, що ОСОБА_1, як керівник обєднання, неодноразово збирала кошти від членів ГОГ «Івушка» для вирішення різного роду організаційних питань, що передавались на зберігання ОСОБА_9, який на той час був членом обєднання.

В матеріалах справи також наявний лист ОСОБА_1 до ОСОБА_10, в якому ОСОБА_1 дає повний розрахунок того на що та коли були витрачені кошти обєднання, в тому числі позивач зазначає, що в 2014 році на виготовлення технічних паспортів потрачено 8 400 доларів США, 3000 з яких не повернув ОСОБА_2

Згідно з ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що позивач 01.12.2013 року передавала грошові кошти відповідачу саме як керівник ГОГ «Івушка», правом на що вона була наділена, а не як окрема фізична особа, оскільки результати від належного чи неналежного виконання відповідачем взятого на себе обовязку 01.12.2013 року позначився би на всіх членів обєднання, а не тільки на позивача.

Крім того, 15.01.2015 року дружина відповідача ОСОБА_11В, повернула ГОГ «Івушка» решту 3000 доларів США з той суми яку її чоловік отримав 01.12.2013 року, що підтверджується: Квитанцією до прибуткового ордеру № 23 від 15.01.2015 року, підстава вказана - повернення внесків; Довідкою ГОГ «Івушка» № 4 від 15.01.2015 року виданою Головою правління ОСОБА_5 в якій також було зазначено, що розписку яку складав ОСОБА_2 01.12.2013 року ОСОБА_1 відмовилась повертати; Довідкою ГОГ «Івушка» № 67 від 28.05.2015 року про те що гроші в сумі 5000 доларів США, отриманих від ОСОБА_9, витрачені за призначенням дві тисячі, а три тисячі повернуті до каси та роздані людям. Розписка про отримання даної суми коштів була дана колишньому голові ГОГ «Івушка» ОСОБА_1

ОСОБА_9 та ОСОБА_5, який став керівником обєднання після ОСОБА_1, в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідач дійсно грошові кошти в розмірі 2000 доларів США витратив за призначенням, однак, не довівши до кінця взяте на себе зобовязання, повернув решту коштів замовнику ГОГ «Івушка».

Згідно з ст.. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Щодо наголошень представника позивача про те, що керівництво ГОГ «Івушка» в особі ОСОБА_5, приймаючи до каси обєднання гроші в іноземній валюті, тобто 3000 доларів які повернула дружина відповідача ОСОБА_11, порушило законодавство з фінансових питань, а саме Декрет КМУ № 15-93, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», чим скоїло правопорушення передбачене ст.. 162, 164-2 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України справа розглядається в межах позовних вимог. Суд зобовязаний розглядати справу виключно в межах заявлених стороною вимог та на підставі поданих нею доказів. Обґрунтування та вимоги пов'язані з фінансовою діяльністю ГОГ «Івушка» позивачем не заявлені та не вирішуються судом, тому надані представником позивача пояснення щодо порушення фінансового законодавства, не відносяться до предмету спору та доказування.

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Виходячи з положень ст.. 3 ЦПК України та обставин справи, суд не може встановити як само в даному випадку були порушені чи невизнані особисті права ОСОБА_1

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час оцінки представлених сторонами доказів суд не знайшов жодного повного та достовірного доказу обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, а виходити з припущень під час прийняття рішення суд не може.

Таким чином, не підлягає задоволенню позовна заява ОСОБА_1 про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 133 000 гривень, оскільки обґрунтованість такої вимоги належним чином не доведена та докази її правомірності суду не представлені.

На підставі ст. 88 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 158,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 213, 509, 627-328, 837, 901, 907 ЦК України, ст.. 1, 6 ЗУ «Про громадські обєднання», 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особо без самостійних вимог ГОГ «Івушка» про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя