У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи - ОСОБА_2, Київський районний відділ у м. Харкові Міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту проживання на території України до 24.08.1991 року,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить визнати факт того, що його донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала на території України у м. Харкові до 24.08.1991 року.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із вимогами ст. 15 ЦПК України, суд розглядає у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Суди розглядають вищевказані справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з заяви, заявник просить встановити вказаний юридичний факт для набуття заявником громадянства України.

В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Водночас підстави виникнення, порядок набуття і припинення громадянства України врегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями).

Зокрема, належність до громадянства України визначена ст. 3 Закону України "Про громадянство України".

Згідно з пп. 1, 2 ч. 1 громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Отже, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України.

У заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт, і до заяви додається довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 258 ЦПК України). Дана довідка в матеріалах справи відсутня.

Встановлення даного юридичного факту надасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Тобто вказана заява про встановлення факту проживання на території України є передчасною. Крім того, заявникові було відмовлено у зв'язку з тим, що на сторінці 3 будинкової книги відсутня печатка про реєстрацію місця проживання доньки заявника.

Питання подання заяви та інших документів для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України врегульовані Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, в редакції, затвердженій Указом Президента України від 30 травня 2012 року N 367/2012.

Відповідно до положень цього Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. Заяви про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, оформляється на ім'я начальника головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи.

Порядок провадження за заявами про встановлення або оформлення належності до громадянства України визначено ст. 89-90 цього Порядку (розділ IV).

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що заявником обрано невірний спосіб судового захисту. Крім того, донька заявника ОСОБА_2 є повнолітньою і сама повинна звернутись до суду щодо встановлення відповідних юридичних фактів стосовно неї, а тому заявником було подано дану заяву з порушенням ст. 3 ЦПК України.

Оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб врегульовано розділом V Закону України "Про громадянство України" (з наступними змінами та доповненнями), зокрема ст.ст.26,27.

У відповідності до ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 256 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи - ОСОБА_2, Київський районний відділ у м. Харкові Міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту проживання на території України до 24.08.1991 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ