Єдиний унікальний номер 243/5367/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1779/2016
Головуючий у 1 інстанції Алексєєнко І.П.
Доповідач Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н ЕМ У К РА Ї Н И

21 вересня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П. ,

при секретарі: Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду від 11 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у ВАТ «Содовий завод» м. Слов'янська з 18 липня 1990 року по 26 жовтня 1998 року. З 1997 року заробітна плата виплачувалась нерегулярно.

Рішенням Слов'янського міського суду від 13 лютого 1998 року стягнуто з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2031,30грн., рішенням цього ж суду від 19 липня 2002 року стягнуто з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 957,53грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв'язку з затримкою терміну її виплати в сумі 756,99грн., а всього 1754,52грн.

Виконавчі листи своєчасно були подані до виконання у державну виконавчу службу. У травні 2016 року їй була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 3785,82грн. Індексація заборгованості заробітної плати при виплаті заборгованості не була нарахована та не виплачена. Посилаючись на ст. 33 Закону України «Про оплату праці», Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядок проведення індексації грошових доходів громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 року №633 просила стягнути з відповідача на її користь індексацію заробітної плати за рішеннями Слов'янського міського суду в сумі 26173,17грн..

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 11 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позов. Зазначає, що рішення є, на її думку, неправильним та необґрунтованим. Порушені її права, які гарантовані статтями 3, 6, 8, 21, 24, 28, 32, 43, 46, 55, 59 Конституції України, статтями 5, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, статтею 1 Першого Протоколу, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. За весь час державні органи не вжили заходів щодо сплати заборгованості із заробітної плати та виконання рішення суду, не припинили порушення його прав протягом тривалого часу. За цей час інфляція поглинула нараховану заробітну плату. Індексація заробітної плати є складовою частиною заробітної плати, працівник має право звернутися із позовом про стягнення сум індексації без обмеження будь - яким строком, незалежно від того, чи були такі суми нараховані законодавцем.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою, отриманою особисто ОСОБА_1 та ліквідатором ВАТ «Содовий завод» Магдєєвою Н.М.. ОСОБА_1 та ліквідатор ВАТ «Содовий завод»- Магдєєва Н.М. звернулися із заявами про слухання справи у їх відсутність.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працювала у ВАТ «Содовий завод» з 18 липня 1990 року по 26 жовтня 1998 року.

Рішенням Слов'янського міського суду від 13 лютого 1998 року з ВАТ «Содовий завод» стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 2030,36грн., рішенням цього ж суду від 19 липня 2002 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 1998 року по 27 жовтня 1998 року в сумі 957,53грн., компенсацію за цей період в сумі 756,99грн., а всього 1754,52грн.

У травні 2016 року позивачу була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 3785, 82грн..

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що після стягнення судовими рішеннями від 13 лютого 1998 року та від 19 липня 2002 року на користь позивача заборгованості по заробітній платі, вказані судові рішення звернені до примусового виконання та виконувались відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Цим законом, а також Інструкцією з проведення виконавчих дій стягнення індексації несвоєчасно виплаченої заробітної плати, що була стягнена з боржника за рішенням суду, не передбачено. Відповідальність за несвоєчасне виконання рішення суду в частині своєчасної виплати стягнених за рішенням суду сум заборгованості по заробітній платі та інших грошових платежів полягає у застосуванні статті 117 КЗП України, а не проведення індексації стягнутих за рішенням суду сум заробітної плати.

Висновки суду про відмову у задоволенні позову відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального закону.

В позовній заяві позивач просила стягнути індексацію заробітної плати, що була стягнена судовими рішеннями та фактично виплачена у травні 2016 року. При цьому надала розрахунок, за яким суму заборгованості, стягнену рішенням від 13 лютого 1998 року помножила на приріст індексу споживчих цін за період з 01 березня 1998 року по 01 травня 2016 року та визначила суму індексації у розмірі (2031,30грн. х1094,38% /100%), а також суму компенсації за період з 01 січня 1998 року по 27 жовтня 1998 року, стягнену рішенням суду від 19 липня 2002 року помножила на приріст індексу споживчих цін за період з 01 травня 2002 року по 01 травня 2016 року та визначила таким чином суму індексації у розмірі 3943,03грн. (796,99грн.х494,74%/100).

Відповідно до ч.5 ст. 96 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Статтями 1, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року N 1282-XII в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин визначено, що індексація це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг. Обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків.

Статтею 5 цього Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості. Повній індексації підлягають доходи в межах величини вартості межі малозабезпеченості. Якщо доход перевищує величину вартості межі малозабезпеченості, то його частина у межах подвійної величини вартості межі малозабезпеченості індексується у розмірі 80 відсотків, наступна частина доходу у межах величини вартості межі малозабезпеченості - у розмірі 70 відсотків. Частина грошового доходу, що перевищує трикратну величину вартості межі малозабезпеченості, індексації не підлягає. Підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 4 цього Закону. Порядок проведення індексації грошових доходів громадян визначається Кабінетом Міністрів України згідно з законодавством.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1998 рік» з 1 січня 1998 року встановлюється величина вартості межі малозабезпеченості в розмірі 73,7 гривні на місяць.

Порядком проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. №663, що діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року. Індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема оплата праці. Індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості. При цьому частина доходу, що не перевищує вартісну величину межі малозабезпеченості, індексується повністю. Доход в частині, яка більше одного розміру вартісної величини межі малозабезпеченості, але не перевищує подвійну величину вартості межі малозабезпеченості індексується в розмірі 80 відсотків. Доход в частині, яка більше подвійного розміру вартісної величини межі малозабезпеченості, але не більше трикратної величини вартості межі малозабезпеченості індексується в розмірі 70 відсотків. Частина грошового доходу, що перевищує трикратну величину вартості межі малозабезпеченості, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та величини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100 відсотків (пункти 1, 2, 4).

В подальшому в Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок проведення індексації грошових доходів громадян неодноразово вносились зміни, зокрема, щодо величини порога індексації та меж індексації грошових доходів.

Таким чином, вбачається, що індексації підлягає місячна заробітна плата з урахуванням умов, визначених Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів громадян.

Позивачем заявлені вимоги про індексацію сум заборгованості по заробітній платі, стягнених за рішенням суду від 13 лютого 1998 року, при цьому заробітна плата в сумі 2031,30грн. заборгована за період з 01 січня 1998 року по 27 жовтня 1998 року, тобто за 10 місяців та за рішенням суду від 19 липня 2002 року в сумі 957,53грн., компенсацію за період 01 січня 1998 року по 27 жовтня 1998 року в сумі 796,99грн., у цьому рішенні період виникнення заборгованості не зазначений, даних про щомісячні розміри заробітної плати та про те, що індексація не нараховувалась відповідачем немає.

Індексація заробітної плати, стягненої за рішенням суду, що своєчасно не виконане, у спосіб, визначений у позовній заяві, тобто шляхом помноження стягненої рішенням суми на індекси інфляції законом не передбачена. Фактично у такий спосіб позивач просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що передбачено ст. 625 ЦК України, однак ця норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати), оскільки існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року під час розгляду справи № 6-2759цс15. Тому, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Посилання апелянта на рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №1-18/2013 не є підставою для скасування рішення. Вказаним рішенням у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Однак, індексації підлягають саме суми заробітної плати за умов, визначених Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів громадян, з врахуванням величини порога індексації та у межах визначених законом величин вартості межі малозабезпеченості, а не стягнута за рішенням суду сума, помножена на індекси інфляції, як просила у позові позивачка.

Посилання у апеляційній скарзі на лист Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року №62-67 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» безпідставні, оскільки вказаний лист не є законом та питання індексації заробітної плати врегульоване Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів громадян.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: