Єдиний унікальний номер 448/1943/13-ц
Провадження № 6/448/9/16
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.05.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого судді Борисенко В.В.

при секретарі Рушеляк Г.С.,

за участю ст. державного виконавця Ціжман О.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Мостиська подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 (Андрія) Романовича у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець ВДВС Мостиського РУЮ Львівської області Ціжман О.С. звернулася до суду із вказаним поданням, яким просила суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 (Андрія) Романовича у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього згідно виконавчих документів.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що у ВДВС Мостиського РУЮ на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Мостиського районного суду Львівської області № 448/1943/13-ц від 18.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 (Андрія) Романовича в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки Діани, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 18.12.2013 року і до її повноліття. Станом на 11.05.2016 року сума заборгованості по зазначеному зобовязанню становить 2845 грн. 78 коп., так як боржником вказані аліменти сплачувалися періодично, однак на даний момент останній став ухилятися від сплати таких аліментів, свідченням чого є вказана заборгованість.

Державний виконавець ВДВС Мостиського РУЮ ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак подала заяву з проханням розглянути дане подання без її участі, задоволивши вимоги з підстав викладених в такому поданні.

Сторони виконавчого провадження у відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК України в судове засідання не викликались.

Заслухавши пояснення державного виконавця та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що дане подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що у ВДВС Мостиського РУЮ Львівської області на виконанні перебуває виконавчий лист Мостиського районного суду Львівської області № 448/1943/13-ц від 18.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 (Андрія) Романовича в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки Діани, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 18.12.2013 року і до її повноліття.

З підстав виконання вказаного вище листа держвиконавцем ОСОБА_3 25.12.2013 року відкрито виконавче провадження за № 41351664.

Згідно довідки-розрахунку про заборгованість по аліментах від 11.05.2016 року, встановлено, що всього аліментів було нараховано 20029 грн. 02 коп., з яких боржником сплачено 17183 грн. 24 коп. та є наявна заборгованість, яка становить 2845 грн. 78 коп.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Нормами п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань. Відповідно до ч.2 ст.6 вищевказаного Закону громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон з цих же підстав.

Водночас, слід зазначити, що у відповідності до вимог п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань. Таким чином, наявність лише самого зобовязання не наділяє ВДВС правом звернення до суду з таким поданням. Дійсний факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Однак, державним виконавцем Ціжман О.С. не надано достатньо доказів, з яких суд міг би вбачати необхідність обмеження боржника ОСОБА_1 (Андрія) Романовича в праві виїзду за межі України. Так, в матеріалах подання відсутні факти та покликання на докази того, що боржником було вчинено дії щодо ухилення від виконання рішення суду. В поданні відсутні докази, які б свідчили про реальне існування загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Крім того, державним виконавцем не наведено і не додано доказів, що боржник має намір виїхати за кордон (письмові показання свідків, тощо) і саме з метою ухилення від виконання зазначеного рішення суду.

Також відсутні будь-які дані щодо складу сімї, стану здоровя, стану діяльності, місця праці чи тимчасових робіт боржника ОСОБА_1 (Андрія) Романовича, характеру цих робіт та інше, а тому суд позбавлений можливості зясувати ті обставини, чи не призведе заборона у виїзді за кордон до позбавлення боржника єдиних засобів для існування тощо.

Подання державного виконавця (викладені в даному поданні) не містить і достатньої мотивації, так як у ньому не зазначено причин та доцільності відповідного обмеження, а також обставин, які обумовлюють прийняття такого рішення. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах заборгованість боржника становить лише 2845 грн. 78 коп., а тому суд вважає, що вимога про тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон не є співмірною із сумою заборгованості, оскільки така заборгованість є незначною.

За таких обставин, у відповідності до ст.4 ЦПК України, суд при здійсненні правосуддя захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, а також у звязку із тим, що правових підстав для обмеження ОСОБА_1 (Андрія) Романовича у його конституційному праві вільно залишати територію України та встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України судом не встановлено, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного подання слід відмовити.

При цьому суд розяснює, що заявник не позбавлений можливості в подальшому заявити аналогічні вимоги із наведенням обґрунтувань необхідності вжиття такого заходу та поданням в підтвердження цього відповідних доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 (Андрія) Романовича у праві виїзду за межі України, відмовити.

На дану ухвалу протягом пяти днів з дня її проголошення (отримання особами, без участі яких постановлено ухвалу) може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

СуддяОСОБА_4