Справа № 133/1422/16-ц Провадження № 22-ц/772/2991/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Медяного В.М., Панасюка О.С.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

та з участю: апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а:

07.07.2016 р. ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов мотивує тим, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_5, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому вона змушена звернутися до суду про примусове стягнення аліментів на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В частині стягнення аліментів за один місяць рішення суду допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлені обставини, які не заперечуються сторонами, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.07.2015 року (а. с. 3).

Згідно ксерокопії свідоцтва про народження дитини (а.с. 4) сторони по справі мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою з місця проживання останньої(а.с.5).

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд першої інстанції узяв до уваги заяви сторін, зокрема і відповідача про розгляд справи за його відсутності та визнання ним позовних вимог.(а.с.15)

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції врахував обставини передбачені положеннями ст. 182 СК України та взяв до уваги визнання відповідачем позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє апеляційну скаргу з наступних підстав.

Завданням апеляційного провадження є перегляд за апеляційною скаргою цивільної справи і судового рішення на предмет правильності встановлення судом першої інстанції обставин у справі та застосування норм права. Таким чином, суд апеляційної інстанції покликаний забезпечити виправлення помилок суду першої інстанції як у питаннях факту ( правильність оцінки доказів і встановлення обставин), так і в питаннях права ( правильність застосування матеріального і процесуального права).

Згідно п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши у судовому засіданні, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам ст.ст. 180, 182, 184 СК України та відповідає інтересам дитини, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд першої інстанції правомірно ухвалив рішення про задоволення вимог позивача.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта про те, що судом не було взято до уваги те, що він не працює та має нерегулярний дохід, тому аліменти необхідно з нього стягувати у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., оскільки відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження такого факту.

Також, колегія суддів звертає увагу, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що законодавство встановлює, що розмір аліментів має бути співрозмірним (пропорційним) із доходами платника аліментів.

Закон повязує їх із матеріальним станом батьків, їх можливостей, стану здоровя дитини, її рівня розвитку, потреб та інших істотних обставин.

Крім того, верхня межа аліментів законом взагалі не встановлена.

При цьому дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, твердження апелянта, що суду необхідно визначити стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. є помилковим, оскільки апелянт не врахував прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також те, що батьки в рівних частинах несуть обовязок по утриманню малолітньої дитини.

Безпідставним колегія суддів вважає посилання апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині вирішення питання про стягнення судових витрат в розмірі 200 грн. на користь позивача за надання юридичної допомоги, оскільки відповідно до п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У матеріалах справи (а.с.6) наявний оригінал квитанції від 06 липня 2016 року (завірений печаткою), де призначення платежу: складання позовної заяви; сума 200 грн. Адвокат ОСОБА_6.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, постановивши рішення з додержанням вимог закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 315 ЦПК України,- УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.О. Голота

Судді: В.М. Медяний

ОСОБА_7

/підписи/ Згідно з оигіналом: