АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1131/2016 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Рубан С.М.

при секретарі - Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся в травні 2015 року.

Зазначав, що 03.11.2006 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 44.05-657/П, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 210 000,00 доларів США строком до 02.11.2022 року.

03.11.2006 року між позивачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 44.02-875/П та між позивачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 укладено договір поруки № 44.02-876/П, згідно умов яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов'язались перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість.

На підставі викладеного просив стягнути з відповідачів на свою користь солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 212208,83 доларів США та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 212208,831доларів США, що еквівалентно 4 577 344, 46 грн. за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення та судові витрати. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування рішення в частині відмови стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі..

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Відповідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилався на те, що зобов'язання по договору поруки припинені внаслідок закінчення строку, що позивач пропустив термін звернення з позовною заявою до поручителів.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Пунктом 4.5 Договору кредиту № 44.05-657/П від 03.11.2006 року передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким що сплив та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Згідно п. 7.4. Договору кредиту № 44.05-657/П від 03.11.2006 року, у разі настання обставин, визначених п.п. 3.2.3., 4.4., 4.5., 5.4. цього Договору, строк користування Кредитом вважається таким що сплив та, відповідно, позичальник зобов'язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам розяснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Аналогічна позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України у справі №6-53цс14 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач протягом дії договору поруки не звертався з позовом до поручителів. З даним позовом звернувся лише у травня 2015 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Згідно ч. 3, 4 ст. 367 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідачів заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, позов в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як з поручителів, задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи.

Позивачем суду інші дані та докази не надані, іншого договором поруки між сторонами не визнано та судом не встановлено.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: