Справа № 212/3135/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 вересня 2016 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого-судді Борис О.Н., за участю: секретаря судового засідання Хазієвой Т.В., без присутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми боргу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 63486,50 грн., інфляційні витрати в сумі 17870,03 грн., 3% річних в сумі 2061,20 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 1850 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що навесні 2011 року він з відповідачем уклав усний договір, за умовами якого відповідач зобовязався знайти йому для покупки вантажний автомобіль вартістю в межах 10000 доларів США. Через декілька місяців відповідач знайшов такий автомобіль, проте сказав, що треба буде доплатити ще 2500 доларів США, позивач погодився і передав ОСОБА_3 грошові кошти, що в перерахунку становили суму 12500 доларів США, після чого зареєстрував на себе автомобіль «Форд Транзит». Через деякий час позивач виявив суттєві недоліки в автомобілі і вирішив його повернути. Відповідач повідомив, що грошей в нього немає і запропонував допомогу в придбанні іншого автомобіля. У вересні 2012 року позивач зняв з реєстрації автомобіль, а відповідач зобовязався його продати і підшукати заміну. 05 грудня відповідач написав розписку, згідно якої зобовязався повернути гроші в сумі 12500 доларів США до 09.12.2012 року. 12 грудня 2012 року відповідач передав позивачу грошові кошти в сумі 10000 доларів США, решту по теперішній час не повернув, у звязку з чим позивач звернувся до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи належним чином повідомлений, причину не явки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав.

26 вересня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Встановлюючи правовідносини між сторонами суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 07 вересня 2012 року ОСОБА_3 склав розписку, згідно умов якої він продав автомобіль, що належав ОСОБА_2 «Форд транзит» за 12500 доларів США. Ці кошти ОСОБА_3 взяв для придбання автомобіля «Мерседес Віто» для ОСОБА_2, який в свою чергу залишив ОСОБА_3 на реалізацію грузовик «Зіл 4331» і повинен був додати всю суму для покупки автомобіля «Мерседеса Віто» (а.с.9).

05 грудня 2012 року ОСОБА_3 склав розписку, з якої вбачається, що він зобовязався повернути 09 грудня 2012 року ОСОБА_2 гроші в сумі 12500 доларів США (а.с.10), з яких 10000 долів США повернуто.

Як вбачається з наданих позивачем документів він неодноразово звертався до правоохоронних органів і прокуратури із заявами про незаконне заволодіння його коштами, які не знайшли свого вирішення (а.с.14-43).

Таким чином, на час розгляду справи в суді відповідачем ОСОБА_3 зобовязання щодо придбання для позивача автомобіля не виконані, а грошові кошти в сумі 2500 доларів США, які були отримані для реалізації цієї мети, позивачу не повернуті.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, з встановлених судом обставин справи та відповідних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідачем ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти позивача ОСОБА_2 в розмірі 12500 доларів США, тобто збагачення відповідача на вказану суму відбулося поза правовою підставою та усупереч меті, яку переслідував позивач, а саме придбання автомобіля.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, враховуючи надані позивачем докази та виходячи з встановленого на час звернення до суду НБУ курсу долару США по відношенню до гривні, суд вважає за необхідно позовні вимоги задовольнити і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуте майно у вигляді грошових коштів в сумі 2500 доларів США, що складає 63486 гривень 50 копійок.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат в сумі 17870,03 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу задоволенню не підлягають, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами не мають природи грошового зобовязання, а отже відсутні підстави для застосування наслідків прострочення грошового зобовязання, передбачених ст.625 ЦК України.

Вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди на думку суду задоволенню не підлягають, виходячи з принципу диспозитивності судового процесу, закріпленого в ст.11 ЦПК України як такі, що не заявлені в прохальній частині позову.

Враховуючи результат вирішення справи, а також відповідно до п.2 ч. 2 ст. 79, ст.84 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати на правову допомогу (а.с.44-49) на загальну суму 1850 гривень.

Також, відповідно до п. 6 ч.2 ст.79 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в сумі 720 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1% від суми задоволених позовних вимог майнового характеру в сумі 634,87 грн.

Керуючись ст.1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 10, 15, 60, 212, 214, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми боргу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 63486 гривень 50 копійок, 1850 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, 634 гривні 87 копійок витрат на сплату судового збору, 720 гривень 00 копійок витрат повязаних з публікацією оголошення про виклик відповідача до суду.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис