Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить звільнити з-під арешту та заборони на відчуження квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, мотивуючи тим, що накладений арешт та заборона відчуження майна порушує його права, оскільки він не може розпоряджатися своїм майном.

В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю.

Предстанвик відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву та просить розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою б/н від 16.09.2003 року Першим відділом ДВС Приморського РУЮ м.Одеси було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1. Арешт був накладений під час примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2003 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 7280 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2004 р. провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 7280 грн. припинено в звязку з відмовою від позову.

14.05.2012 р. позивач звернувся до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з квартири.

Згідно відповіді начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції виконавче провадження було знищено через закінчення строку зберігання, тому державний виконавець не має можливості звільнити майно позивача з-під арешту.

За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.08р. строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Згідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення провизнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З інформаційної довідки станом на 12.12.2016 р. вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_1 та знаходиться під арештом.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та надані докази, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно у зв'язку з відсутністю виконавчого провадження, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із роз'ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року з наступними змінами „Про судову практику в справах про виключення майна з опису, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Враховуючи, що реалізація прав позивача є неможливою без надання захисту судом в обраний ним спосіб, суд вважає за можливе зняти арешти, накладені відповідачем, оскільки законних підстав для збереження накладених арештів судом не встановлено, а тому, враховуючи усі інші встановлені судом обставини, подальше збереження без достатніх підстав вжитих попередньо заходів є неможливим та безпідставним.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до ст. 16 ЦК України.

Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими. Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 16, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 213- 215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити з під арешту та заборони на відчуження квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1), що був накладений постановою б/н від 16.09.2003 року Першим відділом ДВС Приморського РУЮ м.Одеси.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

26 грудня 2016 року