Ухвала

іменем україни

25 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Умнової О.В. розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, треті особи: прокуратура Менського району Чернігівської області, Менський РВУ МВС України в Чернігівській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Менським РВУ МВС України в Чернігівській області йому було висунуто підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Кримінальне провадження було завершене та направлено до суду. Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року позивача виправдано. Вважає, що службові особи прокуратури Менського району не розібралися по даній справі, не оцінили належним чином його доводи щодо невинуватості та докази по справі. При розслідуванні відносно нього кримінальної справи, розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції він перебував у пригніченому стані, погіршилось самопочуття, змінився спосіб життя, майже 10 місяців доводив свою невинність у скоєнні крадіжки. За цей час погіршились відносини з дружиною, друзями.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив стягнути з Державного казначейства України на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18 листопада 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, досудового слідства і прокуратури, 12 000 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням нормпроцесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 13 серпня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з фабулою - вчинення крадіжки транспортеру з ферми товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх-Мена» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, виправдано у зв'язку з недоведеністю вчинення ним злочину.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року вирок Менського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року, яким ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України виправдано у зв'язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, залишено без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Також приписи вказаної статті регламентують, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Приписи ст. 4 вказаного Закону регламентують, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 незаконно перебував під слідством та судом протягом майже семи місяців, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, негативно вплинуло на його стосунки з оточуючими людьми та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обставини, які стали підставою для пред'явлення даного позову, за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психо-травмуючими за своєю сутністю, оскільки вони створюють переживання, емоційну напруженість, порушують життєві плани та змінюють звичайний життєвий устрій. Захист своїх прав проводився позивачем протягом тривалого часу, що потребувало значних фізичних та психологічних зусиль, і обумовило порушення звичайного темпу, змісту та цілеспрямованості життєдіяльності позивача.

Визначаючи розмір моральної шкоди, місцевий суд вірно виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому обґрунтовано визначив моральну шкоду в розмірі 12 000 грн.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову частково. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.В. Умнова