Справа № 489/2850/16-ц
Номер провадження 2/489/1777/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

встановив

У червні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося, фактично шлюбні відносини припинені. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Вказує, що відповідач переїхав жити до іншої країни, на даний час дитина проживає разом з позивачем.

Позивач просила позов задовольнити, шлюб розірвати та визначити місце проживання дитини разом з позивачем.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позов.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернувся до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 003910, 16 серпня 2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що зроблено запис за №347.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 122806 позивач і відповідач мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя.

Відповідач подав заяву якою визнав позов, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову.

Суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що сторони дійшли спільної згоди розірвати шлюб, шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя.

Крім того, позивач просила суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини разом з нею.

В позовній заяві позивач зазначила, що відповідач фактично проживає в Польщі. Представник відповідача проти цього не заперечував та вказав, що відповідач проживає в Польщі і не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір'ю.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Оскільки відповідачем визнано позов і це не порушує законодавства України та/або прав третіх осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 15, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 16 серпня 2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 347.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв