Справа № 307/2106/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Бондаренка Ю.О., Куцина М.М.,

секретарі Сочка І.І.,

з участю ОСОБА_1 і яка по дорученню представляє ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 23 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення витрат повязаних із проведенням ремонтно-будівельних робіт житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд із даним позовом мотивуючи тим, що 14 лютого 1987 року її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб за актовим записом №10 і 15 травня 2006 року батько помер. Позивач та її брат від народження до сьогоднішнього часу проживають у будинку її батьків та бабусі. Після смерті дідуся, власника будинку, де всі проживають, який розташований за адресою: смт.Буштино, вул.Горб, №13, власником являється її бабуся ОСОБА_2 та ОСОБА_1. На протязі останніх півроку бабуся та ОСОБА_1 постійно створюють сварки та виганяють її з братом із будинку. Будинок, в якому вони проживали знаходився в непридатному для проживання стані, тому необхідно було зробити ремонтно-будівельні роботи в будинку та господарській будівлі і споруді в стан придатний для їх використання, в звязку з чим були проведені відповідні ремонти, підєднали будинок до водопостачання. Ремонт понесених нею витрат на придбання матеріалів, а також виконання необхідних робіт становить 66 840,76 грн., що стверджується відповідними розрахунками.

Посилаючись на вказані обставини просила задовольнити позовні вимоги.

У вересні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, мотивуючи тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06.06.1988 року та реєстраційного посвідчення від 15.07.1988 року ОСОБА_2 є власником 1/2 частини житлового будинку №13 по вул.Горб, в смт.Буштино. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06 лютого 2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку №13 по вул.Горб, в смт.Буштино. Таким чином, позивачам по зустрічному позову належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном за їх волею, незалежно від волі інших осіб, як зазначено в ст.ст.316, 317 ЦК України. Здійснювати свої права у них немає можливості, оскільки перешкоди у здійсненні їм робить ОСОБА_3, яка систематично проявляє явну неповагу до своєї престарілої бабусі, не доглядає за нею та бє її. У звязку з неправомірними діями ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_2 змушена проживати тимчасово у смт.Дубове у своєї доньки ОСОБА_1.

Із посиланням на вимоги ст.391 ЦК України позивачі просили суд зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у користуванні належним їм житловим будинком №13 по вул.Горб, в смт.Буштино та земельною ділянкою, шляхом звільнення будинку та земельної ділянки.

Рішенням Тячівського районного суду від 23 травня 2016 року у задоволенні первинного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення витрат повязаних із проведенням ремонтно-будівельних робіт житлового будинку відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у цій частині позовних вимог відсутні.

Рішення суду в частині відмови у позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення витрат повязаних з проведенням ремонтно-будівельних робіт житлового будинку сторонами не оскаржено і відповідно до ст.223 ЦПК України рішення в цій частині набрало законної сили.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка по дорученню і представляє ОСОБА_2, яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_3, яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_1 суд першої інстанції з посиланням на вимоги ст.3 ч.2 СК України, ст.156 ч.1, 2, 157, 116 ЖК України констатував, що ОСОБА_3 має право на користування майном (житловим будинком), як члени сімї, і сварка з приводу користування майном, неприязні відносини між внучкою, що також є племінницею та бабусею ОСОБА_2 та тіткою ОСОБА_1 не є підставою для задоволення зустрічного позову.

З даним висновком суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимогах, судова колегія не може погодитися із наступних підстав.

Встановлено, що будинок №13 по вул.Горб, в смт.Буштино, Тячівського району придбано за договором купівлі-продажу від 06.06.1988 року посвідченого секретарем Буштинської селищної ради та стверджується реєстраційним посвідченням Хустського бюро технічної інвентаризації від 15.07.1988 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

ОСОБА_6 помер 24.06.2014 року, однак за життя свою частку вищезазначеного будинку заповів своїй дочці ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.02.2015 року.

Таким чином, власниками будинку №13 по вул.Горб, в смт.Буштино є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частині кожна.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Характерною ознакою права власності є можливість власника здійснювати правомочності володіння, користування та розпорядження своїм майном за своїм розсудом.

Згідно до ч.2 ст.317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження.

Власники житлового будинку позбавлені можливості у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою у звязку з неправомірними діями ОСОБА_3, яка використовує це майно, а тому у відповідності до ст.391 ЦК України власники мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження майном.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у цій частині, у відповідності до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, яким зустрічні позовні вимоги слід задовольнити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.309, 316 ЦПК України, ст.ст.317, 321, 391 ЦК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від 23 травня 2016 року скасувати.

Зустрічний позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у користуванні належним їм житловим будинком №13, по вул.Горб, в смт.Буштино, Тячівського району, Закарпатської області та земельною ділянкою шляхом звільнення будинку та земельної ділянки.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_7