Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2146/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Левка Т.Ю.,

при секретарі Роман К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 міської ради, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності у порядку спадкування.

Вимоги позову мотивовано тим, що 08.02.2014 року померла мати позивача ОСОБА_5, після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме ? частка нерухомого майна - двохкімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка належала покійній на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане ОСОБА_3 міським фондом комунального майна від 30.08.1993 року, згідно розпорядження від 30.08.1993 року за №1. За життя померла заповітне розпорядження не залишила. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої являється її син, позивач по справі ОСОБА_1, який після смерті матері прийняв спадщину, так як на час її смерті постійно проживав з спадкодавцем в спадковій житловій квартирі та проживає в ній і на даний час, однак не може оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючого документа на квартиру, оригінал якого втрачено. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті матері і визнати за ним право власності на ? частину спадкового майна.

Сторони про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином своєчасно в судове засідання не з"явилися.

Представник позивача ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої з позивачем відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради та третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4 надіслали до суду письмові заяви про розгляд справу за їхньої відсутності.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві.

В судовому засіданні встановлено, що 08.02.2014 року померла мати позивача ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частку двохкімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого ОСОБА_3 міським фондом комунального майна від 30.08.1993 року, згідно розпорядження від 30.08.1993 року за №1, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5 ? ч., ОСОБА_1 ? ч., ОСОБА_6 ? ч. та ОСОБА_7 ? ч.

Заповіту ОСОБА_5 за життя не залишила, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої являється її син, позивач по справі ОСОБА_1

Суд констатує, що позивач після смерті своє матері відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняв, оскільки фактично проживав із спадкодавцем на день її смерті в спадковій житловій квартирі і проживає в ній на даний час, зареєстрований в спадковій квартирі, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 міської ради від 03.08.2016 року № 1680, записом в будинковій книжці, відміткою в паспорті громадянина України.

У позовних вимогах позивач просить встановити факт прийняття спадщини і суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає до задоволення.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері позивач звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4 Разом з тим, листом приватного нотаріуса №220/02-14 від 22.07.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно рекомендовано звернутися в суд.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно довідки КП «ОСОБА_3 районне БТІ» №556 від 19.07.2016 року двохкімнатна житлова квартира в АДРЕСА_3 будівництвом завершена та згідно архівних даних зареєстрована по 1/4 частині за ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ОСОБА_3 міським фондом комунального майна від 30.08.1993 року, згідно розпорядження від 30.08.1993 року за №1.

Оригінал вище вказаного свідоцтва про право власності на житло втрачено.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 30, 60, 169, 174, 209, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1220, 1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.58, 124 Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від померлої матері ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешканцем м.Виноградів, вул.Партизанська, 17/2, Виноградівського району, Закарпатської області, право власності на ? частку двохкімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_4, із загальною корисною площею 88,7 кв.м., в тому числі житловою площею 40 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_8