У Х В А Л А

20 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про встановлення факту припинення правовідношення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволено: встановлено факт, що має юридичне значення - дострокове припинення дії договору оренди нерухомого майна від 21 травня 2008 року, з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін від 16 липня 2009 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк», який є правонаступником відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», та ОСОБА_4, який є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Емералд Констракшен», за ініціативою орендаря - ПАТ «ВТБ Банк» з 1 листопада 2013 року; зобов'язано ОСОБА_4 прийняти у ПАТ «ВТБ Банк» з оренди 55/100 частин офісно-адміністративного комплексу, загальною площею 1292,2 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і є предметом договору оренди нерухомого майна від 21 травня 2008 року, та підписати акт прийому-передачі на підтвердження виконання ним зобов'язання з прийняття об'єкта оренди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року залишено без змін.

6 квітня 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини першої статті 785 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, додав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову,зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк», суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив з того, що договір оренди достроково розірвано в установленому договором порядку з дати, вказаної банком у відповідному листі, проте орендодавець безпідставно ухиляється від прийняття об'єкта оренди та підписання акта прийняття-передачі, чим порушує права банку, які згідно зі статтям 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту у обраний позивачем спосіб, зокрема шляхом пред'явлення вимоги прийняття від нього орендодавцем майна, що є предметом договору оренди, та документального оформлення такого прийняття згідно з частиною першою статті 545 та частиною другою статті 795 ЦК України. При цьому суд відхилив за необґрунтованістю, як такі, що не спростовують підстав щодо дострокового припинення договору оренди в односторонньому порядку, доводи відповідача про те, що він як орендодавець не прийняв об'єкт оренди, оскільки останній знаходиться в неналежному технічному стані й потребує відновлення.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 21 травня 2015 року погодився з висновком судів попередніх інстанцій, які виходили з того, що у порушення умов договору оренди та частини першої статті 785 ЦК України нежитлове приміщення, яке є предметом цього договору, не повернуто його власнику у строки та в стані, придатному для використання. Підстави для задоволення вимог орендаря про зобов'язання орендодавця прийняти спірне приміщення та підписати акт прийому-передачі до проведення відновлювального ремонту предмета договору оренди відсутні, оскільки судами встановлено, що використання його без проведення відновлювального ремонту неможливо.

У судовому рішенні, наданому заявником на підтвердження підстав для перегляду судового рішення, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про встановлення факту припинення правовідношення та зобов'язання вчинити певні дії за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк