У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_4 про виселення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 3 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться в комунальній власності в особі Одеської міської ради та оперативному управлінні Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. У зазначеній квартирі проживав та був зареєстрований ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після його смерті особовий рахунок на квартиру було закрито, будь-яких інших осіб у квартирі не зареєстровано, однак на зазначену житлову площу самоправно вселився ОСОБА_4

Ураховуючи викладене, позивач просив суд виселити ОСОБА_4 з незаконно займаноїним квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 3 грудня 2015 року, позов Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено. Виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, суди, правильно застосувавши положення ст. 116 ЖК УРСР, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до обґрунтованого висновку про те, що відповідач самоправно зайняв спірну квартиру, оскільки після смерті ОСОБА_5 особовий рахунок на квартиру було закрито, інших осіб, зареєстрованих в квартирі немає, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

При цьому посилання ОСОБА_4 на судові рішення про встановлення факту проживання у спірній квартирі безпідставні, оскільки такі судові рішення у справі відсутні, також їх не додано і до касаційної скарги.

Разом з тим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 червня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 1 квітня 2015 року прийнято відмову ОСОБА_4 від позову, рішення суду від 26 червня 2013 року скасовано, а провадження у справі закрито.

Також рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 2 липня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено.

Крім того, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року ухвалено після оскаржуваного заочного рішення суду, тобто у разі доведення факту законного користування житловим приміщенням, заявник не позбавлений можливості звернутися до суду в порядку, передбаченому ЦПК України.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 3 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель О.В. Закропивний