Справа № 739/1832/15-ц
Провадження № 2/739/11/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" січня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її дитини, яка проживає разом з нею, при цьому матеріальної допомоги на утримання дитини він не надає.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснивши, що з 2007 року відповідач проживає окремо, їхня спільна дитина проживає разом з нею, вона сама займається її вихованням та утриманням. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має доходи і може надавати таку допомогу. Домовленості щодо сплати аліментів у них з відповідачем немає. Проти розгляду справи з винесенням заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки, суд вважає, що справа може бути розглянута без участі відповідача, за наявними у справі доказами, з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 24 липня 2004 року, який було розірвано 02 листопада 2007 року на підставі рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2007 року (а.с. 4, 10).

Під час перебування в шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2007 року після розірвання шлююбу спільну дитину позивачки та відповідача залишено прожижвати з позивачкою (а.с. 10). При цьому відповідач, як вбачається, проживає окремо від позивачки та їхньої спільної дитини.

З пояснень позивачки вбачається, що відповідач хоча й має доходи, однак матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає і всі витрати на її утримання позивачка здійснює одноосібно.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачкою та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої спільної дитини.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивачки суд враховує, що відповідач має постійний дохід, при цьому відсутні будь-які дані про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачкою дитини захворювань, що потребують додаткових витрат та про перебування на утриманні відповідача інших осіб.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню частково. При цьому в задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 01 грудня 2015 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Стосовно судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 365 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 224-226, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягненн я аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 06 січня 2015 року.