справа №2010/5685/12
провадження №2/619/307/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 р. Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Калмикової Л.К.,

за участю секретаря судового засідання- Пономарьової К.В.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дергачі цивільну справу за позовом Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Дергачівська місцева прокуратура Харківської області ( прокурор Дерга чівського району Харківської області) - звернувся до суду в інтересах держави в особі Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються функції, серед яких представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, передбачених законом.

Статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначається законом.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються між ними або державою.

Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави.

Прокурор самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому полягає порушення інтересів держави або в чому існує загроза інтересам держави, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Прокуратурою Дергачівського району Харківської області проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства України під час передачі у власність земельних ділянок Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області.

Проведеною перевіркою встановлено, що рішення Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 24 сесії 5 скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1516 га в с. Руська Лозова, вул Нова,26 від 26.08.2008р. прийнято в порушення ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України».

На підставі вказаного рішення Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 26.08.2008р. ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЖ №463878 від 21.10.2009р.

Рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009, на підставі якого виготовлено вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку, винесено з порушенням вимог чинного законодавства та з перевищенням повноважень Русько-Лозівським сільським головою Дергачівського району Харківської області ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Рішення складено та підписано особисто Русько-Лозівським сільським головою ОСОБА_3 без попереднього винесення даного питання на розгляд депутатів Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, про що свідчать протоколи допитів свідків, складені в межах кримінального провадження за обвинуваченням колишнього сільського голови ОСОБА_3, депутатів Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області та постанови Золочівського районного суду Харківської області від 04.04.2014 та 11.08.2014, прийняті за результатами розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України.

Вказаним органом місцевого самоврядування відповідне рішення про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,1516 га не приймалося.

Відповідно до нормативно-грошової оцінки земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1516 га в с. Руська Лозова , вул. Нова, 26 її вартість складає 106 620 грн.

Вищевикладені обставини свідчать про відсутність права у відповідача на земельну ділянку за вищевказаною адресою, оскільки фактично питання про передачу у власність земельної ділянки у встановленому законом порядку не вирішувалося.

Вказана земельна ділянка набута у власність з порушенням ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що призвело до незаконного її відчуження на підставі завідомо незаконного рішення органу місцевого самоврядування, винесеного одноособово головою Русько-Лозівської сільської ради ОСОБА_3 та порушення прав територіальної громади Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

Вказана правова позиція доведена пунктом 2 листа заступника Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм земельного права» від 27.09.2012 №10-1391/0/4-12 та в силу ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України.

Державний акт про право власності на земельну ділянку є документом, що лише посвідчує право власності (у разі його існування на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування), та сам по собі не може бути підставою виникнення права власності.

Відповідно до ч.3 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах за позовами власників майна щодо його відчуження за наступними правочинами таке майно може бути витребувано від особи шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України.

Необхідність витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння із застосуванням положень статей 387, 388 ЦК України зявляється у випадку встановлення судом, що земельна ділянка у встановленому законом порядку не надавалася, рішення сільської ради, зазначене в державному акті на право власності не приймалося.

Рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 24 сесії 5 скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1516 га в с. Руська Лозова, вул. Нова, 26 не є чинним, оскільки вичерпало свою дію після фактичного отримання відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку та прийнято з порушенням вимог ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Просить визнати недійсним державний акт серії ЯЖ №463878 від 21.10.2009 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1516 га, розташовану за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул Нова,26, виданий на ім'я ОСОБА_2, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Русько-Лозівської сільської ради земельну ділянку площею 0,1516 га (кадастровий номер :00:000:0580), яка розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул Нова,26.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала, надала пояснення аналогічні тим, які містить позов.

Представник Русько -Лозівської сільської Ради Дергачівського району Харківської області, в інтересах якої подавався позов, у судове засідання не зявився, згідно заяви просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе.

Представник відповідача ОСОБА_2- адвокат ОСОБА_1 заперечував проти позову.

Пояснив, що на підставі рішення 24 сесії 5 скликання Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 26.08.2008р. про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1500 га за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Нова, 26 ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЖ № 463878 від 21.10.2009.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених законом.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок встановлено ст. 118 Земельного кодексу України.

ОСОБА_2 надала до сільської ради все передбачені законом документи для надання земельної ділянки, в діях відповідача не було не яких ознак протиправності.

За змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року самі по собі допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи не можуть бути безумовною підставою для повернення цього майна державі, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача майна.

Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

Створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Прокуратурою району у 2012 році проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства та законодавства України про місцеве самоврядування під час передачі у власність земельних ділянок Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області.

Проведеною перевіркою встановлено, що рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 24 сесії 5 скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0, 1516 га в с. Руська-Лозова, по вул. Новій, 26 від 26.08.2008 прийнято в порушення вимог ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Дане рішення не розглядалось та не вирішувалося, сільською радою не приймалося.

На підставі вказаного рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 26.08.2008 ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЖ №463878 від 21.10.2009.

Тобто, рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009, на підставі якого виготовлено вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку, винесено з порушенням вимог чинного законодавства та з перевищенням повноважень Русько-Лозівським сільським головою Дергачівського району Харківської області ОСОБА_3 виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципі народовладдя, законності, гласності, колегіальності.

Згідно з вимогами ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішення складено та підписано особисто Русько-Лозівським сільським головою ОСОБА_3 без попереднього винесення даного питання на розгляд депутатів Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, про що свідчать протоколи допитів свідків, складені в межах кримінального провадження, депутатів Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області та постанови Золочівського районного суду Харківської області від 04.04.2014 та 11.08.2014, прийняті за результатами розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України.

Таким чином, вказаним органом місцевого самоврядування відповідне рішення про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,1516 га, не приймалося.

Відповідно до нормативно-грошової оцінки земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1516 га в с. Руська Лозова , вул. Нова, 26 її вартість складає 106 620 грн.

Вищевикладені обставини свідчать про відсутність права у відповідача на земельну ділянку за вищевказаною адресою, оскільки фактично питання про передачу у власність земельної ділянки у встановленому законом порядку не вирішувалося.

Вказана земельна ділянка набута у власність з порушенням ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що призвело до незаконного її відчуження на підставі завідомо незаконного рішення органу місцевого самоврядування, винесеного одноособово головою Русько-Лозівської сільської ради ОСОБА_3 та порушення прав територіальної громади Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Вказана правова позиція доведена пунктом 2 листа заступника Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм земельного права» від 27.09.2012 №10-1391/0/4-12 та в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Державний акт про право власності на земельну ділянку є документом, що лише посвідчує право власності (у разі його існування на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування), та сам по собі не може бути підставою виникнення права власності.

Пунктом 4 ч.2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України також визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, у судовому порядку необхідно визнати недійсним правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч.3 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах за позовами власників майна щодо його відчуження за наступними правочинами таке майно може бути витребувано від особи шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України.

Необхідність витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння із застосуванням положень статей 387, 388 ЦК України зявляється у випадку встановлення судом, що земельна ділянка у встановленому законом порядку не надавалася, рішення сільської ради, зазначене в державному акті на право власності не приймалося.

У звязку з цим, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_2, як добросовісного набувача.

Обраний спосіб захисту в даному випадку спрямований на поновлення порушених прав, оскільки при визнанні факту відсутності у ОСОБА_2 права власності спірною земельною ділянкою, підлягають поновленню права позивача в особі Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

Згідно рішення Конституційного суду України ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 24 сесії 5 скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1516 га в с. Руська Лозова, вул. Нова, 26 не є чинним, оскільки вичерпало свою дію після фактичного отримання відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку та прийнято з порушенням вимог ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до вимог ст.ст. 378, 387, ч.3 ст. 388 Цивільного кодексу України передбачено припинення права власності на земельну ділянку.

Пунктом 4 ч.2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відсутність у ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку зумовлює необхідність визнання недійсною державної реєстрації вищевказаного державного акта, оскільки така реєстрація проведена безпідставно.

Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З огляду на те, що органам прокуратури та Русько-Лозівській сільській раді Дергачівського району Харківської області про зазначені порушення вимог чинного законодавства стало відомо у 2012 році, після проведення перевірки, за результатами якої в подальшому порушено кримінальну справу, зокрема, після встановлення факту того, що рішення, на підставі якого видано державний акт про право власності ОСОБА_2 та іншим громадянам на спірну земельну, Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області не приймалося, тому строки позовної давності не пропущено.

За скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365. ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності.

Постановою Золочівського районного суду Харківської області від 12 березня 2014 року провадження по кримінальній справі стосовно ОСОБА_3 в частині обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Постановою Золочівського районного суду Харківської області від 4 квітня 2014 року ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі п. «є» ст. 1 Закону України від 8 липня 2011 року «Про амністію»., тобто з нереабілітуючих підстав.

Дані постанови набрали законної сили.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2014 категорично ствердив, що правильне застосування законодавства беззаперечно становить суспільний інтерес. (п.54 рішення).

У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням наведеного позовні вимоги про визнання недійсним Державного акту серії ЯЖ №463878 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1516 га , яка розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул Нова,26, виданого на ім'я ОСОБА_2 та визнання недійсним рішення Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харуівської області 24 сесіїї 5 скликання про безоплатну передачу у приватну власність спірної земельної ділянки, а також інші похідні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316,321,328 ЦК України, ст.ст. 1,38,116,140, 153 ЗК України, ст.ст. 14,19 Конституції України ст.3,5, 10, 11,58,59, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний акт серії ЯЖ №463878 від 21.10.2009 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1516 га, розташовану за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул Нова,26, виданий на ім'я ОСОБА_2.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області земельну ділянку площею 0,1516 га (кадастровий номер :00:000:0580), яка розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул Нова,26.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1596,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. К. Калмикова