У Х В А Л А

7 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 3 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено: визнано недійсними укладені між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 10 вересня 2008 року кредитний договір та договір іпотеки з моменту їх вчинення; визнано недійсним договір поруки, укладений 10 вересня 2008 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 з моменту його вчинення; повернуто сторони у стан, що існував до укладення оспорюванних договорів.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2016 року рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 3 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухваленого у справі рішення суду касаційної інстанції та направлення справи на новий касаційний розгляд з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 229, 230 ЦК України, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, дійшов висновку про те, що доводи позивача про несправедливість умов договору про надання споживчого кредиту не підтвердилися, а розмір реальної процентної ставки та вартості кредиту, які за висновком експертизи є більшими за розмір, вказаний в кредитному договорі, можуть слугувати підставою для внесення змін до договору, а не визнання його недійсним в цілому, а тому відсутні підстави для визнання недійсними як кредитного, так і похідних від нього іпотечного договору та договору поруки.

Разом з тим в наданій як приклад неоднакового застосування норм матеріального права ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року задовольняючи позов, суди виходили з того, що кредитний договір було укладено позивачем під впливом інформації, яка не відповідала дійсності, а виконання договору було направлено на отримання банком прихованого прибутку та виникнення у позивача непередбачених втрат, а тому були наявні підстави визнання оскаржуваного кредитного договору недійсним.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судове рішення в якій надано заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко