Провадження № 2/761/5039/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом.

Позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3, яким заповіт не складався.

Донька ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_4 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входять, зокрема, грошові вклади, які зберігаються в ПАТ «ВТБ Банк» на депозитному рахунку «Класичний» НОМЕР_1 та рахунку НОМЕР_2, відкритих на підставі договору №К4113/67987О/КК00 від 16 жовтня 2013 року, сума первісного вкладу 11 855 (одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) доларів США 00 центів.

Позивачка, як донька померлого та його дружина ОСОБА_4 06 березня 2014 року у встановлений шестимісячний законом строк звернулися до Першої Сімферопольської державної нотаріальної контори. Позивач подала заявою про прийняття спадщини, а дружина ОСОБА_4 подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 на користь їх дочки - ОСОБА_1.

Тобто, позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину, після смерті ОСОБА_3, що підтверджено відповіддю нотаріуса Сімферопольського міського нотаріального округу Ісаєвої Лариси Гордіївни №02-26/97 від 21 січня 2016 року

На даний час Позивач не може звернутися до Одинадцятої Сімферопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Враховуючи, що спадкодавець укладав відповідні договори з банком ПАТ «ВТБ Банк», який продовжує діяти на території України, але відмовив у задоволенні заяви про отримання свідоцтво про право на спадщину, не визнаючи право власності позивача на грошові кошти, що містяться на його рахунках. Оскільки позивач немає можливості з об'єктивних підстав звернутися з, є всі підстави для визнання права власності на грошові кошти за позивачем.

Враховуючи вищевикладене позивач просила:

1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти на депозитному рахунку «Класичний» НОМЕР_1 та НОМЕР_2, відкритих на підставі договору №К4113/67987О/КК00 від 16 жовтня 2013 року в ПАТ «ВТБ Банк», за яким було внесено 11 855 (одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) доларів США 00 центів та на нараховані відсотки, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Представник відповідача у письмових запереченнях, що надійшли до канцелярії суду просив відмовити у позові з підстав, зазначених у запереченнях, посилаючись, зокрема на те, що ПАТ «ВТБ Банк» є неналежним відповідачем, оскільки вирішення спору судом про визнання права власності на спадщину у порядку спадкування може відбуватися після прийняття спадщини, що не було здійснено позивачем в установленому законом порядку. При цьому зазначив, що відповідач не є особою, яка може оспорити право власності позивача без наявності документів про прийняття спадщини на грошовий вклад..

У судове засіданні представник позивача не з'явився, просив розглядати справу за відсутності позивача та її представника.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» у судове засідання також не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, надав до суду свої письмові заперечення.

Суд, дослідивши матеріали справи, у їх числі викладені позивачем та її представником письмові пояснення та письмові заперечення відповідача, вважає позов таки, що не підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на належні йому грошові кошти, які були внесені на депозитні рахунки «Класичний» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 банку ПАТ «ВТБ Банк», відкритому на підставі договору №К4113/67987О/КК00 від 16 жовтня 2013 року, укладеному вкладником з банком, за яким було внесено 11 855 (одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) доларів США 00 центів та на нараховані відсотки.

Положеннями ст.. 392 ЦК України щодо визнання права власності - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності із ст..1218 ЦК про склад спадщини у ч.1 вказано, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст.. 1228 ЦК щодо спадкування права на вклад у банку (фінансовій установі) право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. (ч.2).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У судовому порядку визнання права власності на спадкове майно має вирішуватись, у разі відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права, зокрема якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку а також у інших випадках, пов'язаних із оспорюванням права на спадщину іншими особами.

Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка оспорює належність майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

ПАТ «ВТБ БАНК» вважає, що він не є тією особою, яка оспорює право власності ОСОБА_1 на грошовий вклад. Однак, станом на сьогоднішній день, право власності на грошовий вклад, що був розміщений у Банку ОСОБА_3 позивач не має, оскільки його право не підтверджене свідоцтвом про право на спадщину, а отже Банк не може оспорювати або не визнавати документ, якого нема і відповідно, який до банку не пред'являвся.

Як встановлено судом, позивач є донькою померлого громадянина ОСОБА_3., який був Клієнтом ПАТ «ВТБ БАНК» у зв'язку з укладенням між ним та Банком Договору № Р4113/67987О/КР00 про банківський вклад (депозит). Після смерті ОСОБА_3 12 лютого 2014 року позивач звернулась до Першої Сімферопольської Державної Нотаріальної контори Автономної Республіки Крим в Україні із заявою про відкриття спадщини, було заведено спадкову справу, однак свідоцтво про право на спадщину отримати не змогла, що підтверджено наданим позивачем листом Нотаріуса Ісаєвої Л.Г. Сімферопольської міської нотаріальної контори Нотаріальної палати Республіки Крим. У листі відсутнє також посилання про відкриття спадщини щодо майна померлого батька.

Банком було відмовлено представнику позивача у наданні відомостей та здійснення перерахунку коштів ОСОБА_1, оскільки свідоцтво про право на спадщину не було надано, надавались лише певні документи, видані органами на тимчасово окупованій території, діяльність яких вважається незаконною Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.(ч.1) Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. (ч.2) Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. (ч.3)

На підтвердження заперечень, відповідач стверджував, що станом на даний час право власності на грошовий вклад, що був розміщений у Банку ОСОБА_3 позивач не має, оскільки його право не підтверджене свідоцтвом про право на спадщину, а отже Банк не може оспорювати або не визнавати документ, якого нема і відповідно, який до банку не пред'являвся.

Представник позивача у удове засідання не зявився будь яких долаткових пояснень з приводу заперечень відповідача не надав

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню за відсутності відповідних документальних підтверджень стосовно права власності набутого у порядку спадкування для отримання від Банку спадкових грошових вкладів.

З огляду на встановлені обставини та на підставі ст.ст. 328, 392, 1216,1223,1218,1228 ЦК України ст..9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України; суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційному суду м. Києва через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: О.Ф. Малинников.