Справа № 306/880/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 вересня 2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Панька В. Ф., Куцина М. М.

з участю секретаря Шукаль О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" на рішення Свалявського районного суду від 16 червня 2016 року по справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» предявив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору № б/н від 25 січня 2011 року в розмірі 19 495, 21 грн.

Рішенням Свалявського районного суду від 16 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить це рішення скасувати та задовольнити позов. Скаржник вказує на те, що в умовах та правилах надання банківських послуг, які разом із заявою про отримання кредиту складають договір, строк позовної давності збільшено до 50 років. Підстав для застосування наслідків спливу позовної давності в суду першої інстанції не було.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 25 січня 2011 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява на отримання кредиту разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, є договором між сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Своїх зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 29.02.2016 року у нього виникла заборгованість в розмірі 19 495, 21 грн. З них:

-1796, 98 грн. борг по кредиту;

-13 193, 70 грн. борг по відсоткам;

-3100 грн. пеня та комісія;

-500 грн. фіксована частина штрафу;

-904, 53 грн. процентна складова штрафу.

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову про стягнення цієї заборгованості у звязку з пропуском строку позовної давності.

Колегія констатує, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Така правова позиція викладена у справі № 6-757цс15 (постанова Верховного Суду України від 1 липня 2015 року).

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така правова позиція викладена у справі № 6-61цс14 (постанова Верховного Суду України від 18 червня 2014 року)

В даному випадку відповідач ОСОБА_1 не виконав взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу, при цьому останній платіж було здійснено 15 лютого 2013 року (а.с.4-5), а ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувсь до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 29 квітня 2016 року, тобто з пропуском установленого трирічного строку позовної давності.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що строк позовної давності було збільшено до 50-ти років, до уваги не приймається, оскільки позовна давність може бути збільшено тільки за домовленістю сторін, а сам договір про збільшення позовної давності повинен бути укладений в письмовій формі. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умови, в яких установлено збільшену позовну давність, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в справі № 6-757цс15 (постанова Верховного Суду України від 1 липня 2015 року).

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________