Справа № 226/208/16-ц
Справа № 226/208/16-п
Провадження № 2/226/214/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, в обгрунтування якого вказав, що його батько ОСОБА_2 є наймачем квартири № 81 будинку № 17 мікрорайону «Світлий» в м.Димитров Донецької області, загальною площею 39,0 кв.м, на підставі ордеру № 47-595, виданого за рішенням виконкому міської ради народних депутатів м.Димитрова від 15.03.1982 року № 10. 02.08.1982 року у зазначену квартиру були вселені: його батько ОСОБА_2, його мати ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_5 З дня свого народження, тобто з 15.02.1984 року, він також був прописаний у спірній квартирі. 11.10.1986 року померла його мати ОСОБА_4, а 12.07.1991 року його батько ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_3, яка в 2005 році без його відома та згоди зареєструвала своє місце проживання за вищевказаною адресою. 06.10.2010 року його брат ОСОБА_5 змінив своє місце реєстрації та проживання. На протязі всього часу спільного проживання між ними постійно виникали побутові конфлікти, які почалися з 2005 року та загострилися у 2014 році, коли відповідачі спробували в судовому порядку виселити його із житла. Відповідачі постійно чинять йому перешкоди у користуванні житлом: то міняють замки, то запираються на металеву засувку, то, застосовуючи фізичну силу, виштовхують його із квартири, чим провокують його на перевищення мір необхідної самооборони. Вказані факти підтверджуються актами про встановлення факту неможливості проникнути у житлове приміщення від 20.10.2014 року, від 07.11.2014 року, від 03.11.2014 року, висновками Димитровського МВ ГУМВС № 49 від 14.01.2015 року, № 158 від 06.02.2015 року, № 225 від 23.02.2015 року, листом з прокуратури від 30.01.2015 року, витягом з кримінального провадження № 0000293, висновком № 1393 від 28.09.2015 року. Тому, позивач просить суд зобовязати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 до суду не зявився, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не зявилися, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність та про невизнання ними позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_6 також до суду не зявилася, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, надавши письмове заперечення, відповідно до якого вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.121 ЦПК України сторони зобовязані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів та незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. Проте, позивач, якому достеменно відомо про наявність таких рішень, умисно не зазначає про них у позові. Тоді як 16.04.2015 року Димитровським міським судом було ухвалено рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За цим же рішенням зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання вселення незаконним та виселення без надання іншого житлового приміщення залишено без задоволення. Апеляційним судом Запорізької області 18.09.2015 року за результатами розгляду апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_7 ухвалив нове рішення, яким рішення Димитровського міського суду від 16.04.2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, скасував. В іншій частині рішення, а саме за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: м.Димитров, м-н «Світлий», 17/81, набрало законної сили. При розгляді спору в суді першої та апеляційної інстанції між тими самими сторонами, про той самий предмет були також і ти самі підстави, а саме зазначені позивачем акти, які він надав до суду в обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог та які були розглянуті судом. 24.12.2015 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено ухвалу про залишення без змін рішення апеляційного суду Запорізької області від 15.09.2015 року. 23.03.2016 року до Верховного суду України направлено заяву про перегляд судового рішення по цивільній справі у звязку з неоднаковим застосуванням норм процесуального права. На теперішній час відомості щодо результатів розгляду заяви відсутні.

Дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільної справи № 2/226/8/2015 (№ 226/2548/14-ц), суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, є комунальною власністю і на підставі ордеру на житлове приміщення № 47-595, виданого за рішенням виконавчого комітету міської ради народних депутатів м.Димитров від 15.03.1982 року, передана у користування відповідачу ОСОБА_2, який мав на той час склад сімї: дружину ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 Дана обставина підтверджується ордером на зазначену квартиру (а.с.8).

Згідно свідоцтву про народження батьками позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка згідно свідоцтву про смерть померла 11.10.1986 року (а.с.7, 7 зворот).

Відповідно до свідоцтва про шлюб відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 12.07.1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6 зворот).

Відповідно до довідок приватного підприємства «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 09.10.2014 року та від 27.10.2014 року у вказаній квартирі зареєстровані: відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 Другий син відповідача ОСОБА_5 06.10.2010 року знятий з реєстрації за зазначеною адресою (а.с.5, 6).

Відповідно до актів від 07.11.2014 року, від 20.10.2014 року, від 03.11.2014 року, що ОСОБА_1 з вересня 2014 року не має можливості користуватися квартирою за адресою: АДРЕСА_1, оскільки у вказаному житловому приміщенні замінено вхідний замок (а.с.9, 10).

За результатами розгляду звернень позивача ОСОБА_8 про те, що його батько не відкриває йому вхідні двері у квартиру, не надає змінити замок і не пускає до квартири, та відповідача ОСОБА_2 щодо прийняття засобів до сина ОСОБА_1, який скоює стосовно нього протиправні дії, Димитровським МВ ГУМВС України в Донецькій області складені висновки від 14.01.2015 року, від 06.02.2015 року, від 23.02.2015 року, від 28.09.2015 року (а.с.10, 11, 12, 13).

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000293 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2015 року внесено повідомлення, яке надійшло від потерпілого ОСОБА_1 про те, що його батько ОСОБА_9 не допускає до квартири за адресою: АДРЕСА_3, де мешкає заявник (а.с.12 зворот).

Своїм листом від 30.01.2015 року прокуратура м.Димитров повідомила ОСОБА_1 про розгляд його скарги на бездіяльність працівників Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області при вирішенні звернення позивача від 18.01.2015 року щодо вчинення самоуправних дій ОСОБА_2 (а.с.11 зворот).

16.04.2015 року Димитровським міським судом Донецької області постановлено рішення у цивільній справі № 2/226/8/2015 (№ 226/2548/14-ц) за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, визнання вселення незаконним та виселення без надання іншого житлового приміщення, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені: ОСОБА_1 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_4. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

15.09.2015 року рішенням апеляційного суду Запорізької області рішення Димитровського міського суду Донецької області від 16.04.2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, було скасовано; у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовлено.

24.12.2015 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою залишено без змін рішення апеляційного суду Запорізької області від 15.09.2015 року.

Таким чином, в іншій частині рішення Димитровського міського суду від 16.04.2015 року, а саме за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: м.Димитров, м-н «Світлий», 17/81, залишено без змін і з 15.09.2015 року набрало законної сили.

Обгрунтовуючи свій зустрічний позов у цивільній справі № 2/226/8/2015, позивач ОСОБА_1 посилався на акти від 20.10.2014 року, від 03.11.2014 року, від 07.11.2014 року про зміну замку, висновки Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області № 49 від 14.01.2015 року, № 158 від 06.02.2015 року, № 225 від 23.02.2015 року,лист з прокуратури від 30.01.2015 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000293, тобто на ті ж самі докази, що і у цій справі, які вже були предметом дослідження і оцінки в іншій цивільній справі між тими ж сторонами, про той самий предмет спору, який знайшов своє вирішення у рішенні суду від 16.04.2015 року, яке набрало законної сили 15.09.2015 року і є чинним на даний час.

Дана обставина також підтверджена матеріалами цивільної справи № 2/226/8/2015 (№ 226/2548/14-ц), дослідженими судом, зокрема а.с.14, 32, 48, 221, 221, 223, 232 зворот т.1, а.с.22, 42, 70 т.2, на яких містяться вищевказані письмові документи.

Отже, з огляду на приведене лише висновок правоохоронного органу № 1393 від 28.09.2015 року, на який посилається позивач у своїй заяві в обґрунтування заявленої вимоги, не був предметом дослідження в іншій наведеній справі між тими ж сторонами, з того ж самого предмету спору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оскільки рішенням Димитровського міського суду від 16.04.2015 року у цивільній справі № 2/226/8/2015 (№ 226/2548/14-ц), яке набрало законної сили, вже розглянутий спір між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, на підставі актів про встановлення факту неможливості проникнути у житлове приміщення від 20.10.2014 року, від 07.11.2014 року, від 03.11.2014 року, висновків Димитровського МВ ГУМВС № 49 від 14.01.2015 року, № 158 від 06.02.2015 року, № 225 від 23.02.2015 року, листа з прокуратури від 30.01.2015 року, витягу з кримінального провадження № 0000293, провадження у цій частині спору підлягає закриттю.

Вимоги позивача з підстав, на підтвердження яких наведено висновок правоохоронного органу № 1393 від 28.09.2015 року, підлягають розгляду по суті.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.205 ч.1 п.2, 209, 210, 235, 293, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням з підстав, на підтвердження яких зазначені акти про встановлення факту неможливості проникнути у житлове приміщення від 20.10.2014 року, від 07.11.2014 року, від 03.11.2014 року, висновки Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області № 49 від 14.01.2015 року, № 158 від 06.02.2015 року, № 225 від 23.02.2015 року, лист з прокуратури від 30.01.2015 року, витяг з кримінального провадження № 0000293, закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у пятиденний строк з дня оголошення ухвали суду. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі осіб, які її оскаржують, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ж.Є.Редько