Справа № 343/276/15-ц
Провадження № 22-ц/779/156/2016
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: представника ПАТ «Укрнафта» Глинки Р.Я.,

позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» на рішення Долинського районного суду від 22 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 10.08.1987 року по 29.08.2011 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем і був звільнений з посади заступника начальника цеху технологічного транспорту НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» згідно наказу №304-к у зв'язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує товарні цінності, що дають підстави для втрати довір'я до нього.

Рішенням Долинського районного суду від 05.12.2012 року було частково задоволено його позов, а саме поновлено на роботі на посаді заступника начальника цеху технологічного транспорту НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 29.08.2011 року і стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на його користь 112808 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.08.2011 року по 05.12.2012 року.

В результаті неодноразово перегляду рішення Долинського районного суду від 05.12.2012 року судами апеляційних та касаційних інстанцій, на підставі ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.01.2015 року, рішення Долинського районного суду від 05.12.2012 року про поновлення ОСОБА_3 на роботі з 29.08.2011 року було залишено без зміни.

Рішення в частині поновлення на роботі було виконане тільки 28.01.2015 року. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за період з 06.12.2012 року по 28.01.2015 року в сумі 241019 грн. 20 коп.

Рішенням Долинського районного суду від 22 травня 2015 року задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» на користь ОСОБА_3 241019 грн. 20 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.12.2012 року по 28.01.2015 року.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» на користь ОСОБА_3 2200 грн. за надання юридичної допомоги.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» на користь держави 2410 грн. 19 коп. судового збору.

На дане рішення ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про затримку виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, а відтак і про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення Долинського районного суду від 05.12.2012 року, після неодноразового розгляду справи судами апеляційної та касаційної інстанції, було залишене в силі лише 15.01.2015 року. Наказом відповідача від 28.01.2015 року ОСОБА_3 було поновлено на роботі з 29.01.2015 року та проведено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 112 808, 00 грн.

Більше того, стягуючи середній заробіток, суд першої інстанції безпідставно врахував проведені на підприємстві підвищення заробітної плати після звільнення ОСОБА_3, в той час як згідно вимог трудового законодавства розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначається, виходячи з розміру заробітної плати працівника за останні два місяці перед звільненням.

Крім того апелянт зазначає, що позивач пропустив встановлений ст. 233 КЗпП України 3-місячний строк звернення до суду, оскільки перебіг строку позовної давності розпочався з дня звільнення ОСОБА_3 з роботи згідно з наказу №304/к від 29.08.2011 року.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник ПАТ «Укрнафта» вимоги підтримав з тих же мотивів, що зазначені в апеляційній скарзі, просив про її задоволення.

ОСОБА_3 та його представник доводи апеляційної скарги не визнали , рішення суду першої інстанції вважають законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, доводи представників, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, з 10.08.1987 року по 29.08.2011 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Укрнафта» і наказом від 29.08.2011 року №304-к був звільнений з посади заступника начальника цеху технологічного транспорту у зв'язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує товарні цінності, що дають підстави для втрати довіри до нього.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2012 року ОСОБА_3 було поновлено на роботі.

На виконання зазначеного рішення суду, наказом ПАТ «Укрнафта» від 06.12.2012 року №466/к, наказ від 29.08.2011 року №304/к про звільнення ОСОБА_3 скасовано і поновлено останнього на роботі з 29.08.2011 року, виплачено ОСОБА_3 середній заробіток за місяць.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.02.2013 року рішення Долинського районного суду від 05.12.2012 року скасовано, а в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, то наказом ПАТ «Укрнафта» від 11.02.2013 року 92/к було скасовано наказ від 06.12.2012 року №466/к про поновлення ОСОБА_3 на роботі й зазначено про те, що останнього слід вважати звільненим згідно наказу від 29.08.2011 року №304/к.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.02.2013 року залишено без зміни.

Постановою Верховного Суду України від 24.09.2014 року скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.02.2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.01.2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрнафта» відхилено, рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2012 року, яким ОСОБА_3 було поновлено на роботі, залишено без змін і це рішення в частині поновлення останнього на роботі було виконано 28.01.2015 року.

Задовольняючи позов та стягуючи з ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції посилався на положення ст.236 КЗпП України як на підставу такого стягнення.

При цьому, стягуючи середній заробіток, суд першої інстанції, виходив з того, що кількість днів вимушеного прогулу за період з 06.12.2012 року по 28.01.2015 року (наступного дня після ухвалення рішення судом першої інстанції та його фактичного виконання) становить 491 день.

Однак погодитись з таким висновком суду, колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області не може.

Частина 1 статті 235 КЗпП України (тут і далі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина 5 статті 235 КЗпП України).

За змістом статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Так, з матеріалів справи, та вищевстановлених обставин справи, які сторонами не оспорюються, вбачається, що протягом всього розгляду справи судами апеляційних та касаційних інстанцій, відповідачем видавались відповідні накази про поновлення позивача на роботі.

Зокрема, наказом відповідача № 446-к від 6.12.2012 року було поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника цеху з 29 серпня 2011 року ( а.с. 122).

Зважаючи на скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції про поновлення ОСОБА_3 на роботі, відповідач скористався своїм правом на розірвання трудового договору та наказом № 92/к від 11 лютого 2013 року ( а.с. 123) скасував наказ від 6 грудня 2012 року і вважав ОСОБА_3 звільненим з роботи згідно наказу № 304/к від 29.08.2011 року.

Зазначеного рішення до ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» ОСОБА_3 не оскаржував.

З матеріалів справи також вбачається, що рішення суду від 5.12.2012 року неодноразово переглядалося в апеляційному та касаційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.01.2015 року залишено без зміни рішення Долинського районного суду від 05.12.2012 року про поновлення ОСОБА_3 на роботі.

Зазначені судові рішення на даний час є остаточними; після ухвалення рішення апеляційним судом ( 15.01.2015 року) виник даний спір.

Оскільки рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі було виконане 28.01.2015 року, то затримка виконання рішення суду становить 9 робочих днів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції , що середньоденний заробіток ОСОБА_3 становить 507,80 грн. (з врахуванням підвищень, що відбувалися на підприємстві) а отже за 9 робочих днів сума середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу складає 4570,20 грн.

Що стосується посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, то такі не відповідають обставинам справи. Зокрема, позивача було поновлено на роботі ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.01.2015 року, в той час як з позовом, ОСОБА_3 звернувся в місяці лютому 2015 року, в межах передбачених ст.233 КЗпП України.

Витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, підлягають відшкодуванню частково.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення скарги у зв'язку із неповним з'ясуванням судом першої інстанції фактичних обставин, що мають значення для справи. Тому рішення підлягає до скасування, з ухваленням нового рішення по суті спору.

На підставі наведеного та ст. 236 КЗпП України, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» - задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 22 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» на користь ОСОБА_3 4570 грн. 20 коп. середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду.

Стягнути з ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» на користь ОСОБА_3 1100 грн. витрат за надання юридичної допомоги.

Стягнути з ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» на користь в користь держави 606 грн. 32 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.М.Васильковський

А.Ю. Малєєв