Справа № 372/3930/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Проць Т. В. ,

при секретарі Бенчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила, що 01.09.2014 року нею та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого останній отримав грошові кошти в розмірі 106000 грн. та зобовязався повернути позику до 01 вересня 2015 року, однак у вказаний строк позику не повернув. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 в судовому порядку 106000 грн., як заборгованість за договором позики.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснила, що нею з відповідачем в вересні 2014 року був укладений договір позики, відповідно якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 106000 грн. і зобовязувався їх повернути до 01 вересня 2015 року. Оскільки кошти їй не повернуті просила її вимоги задовольнити в судовому порядку.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що між сторонами договір позики ніколи не укладався та ОСОБА_2 не підписувався. Коштів у борг у позивача останній не брав. Просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З договору позики від 01 вересня 2014 року, уклданого між сторонами у справі вбачається, що ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти у розмірі 106000 грн. Цим договорм встановлено обовязок відповідача повернути вищевказану суму до 01 вересня 2015 року.

Разом з тим, згідно висновку експерта №13 від 14.04.2016 року підписи від імені ОСОБА_2 в договорі позики 01.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_2.

Інших доказів позивач на підтвердження існування між сторонами боргових зобовязань не надала.

Враховуючи вищевикладене, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики немає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати, повязані з проведенням судової експертизи в розмірі 900 грн. 48 коп..

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 900 грн. 48 коп. за проведення судової експертизи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

СуддяОСОБА_3