Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПравексБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» - ФедотовоїХристини Юріївни на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ «КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 16 вересня 2008 року між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту № 1179-020/08Р, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 20 409 євро зі сплатою 11,99 % річних та строком виконання основного зобов'язання до 16 вересня 2015 року.

30 грудня 2009 року договором про внесення змін та доповнень до вказаного кредитного договору було визначено, що термін надання кредиту становить з 16 вересня 2008 року до 16 вересня 2018 року. Крім того, сторонами узгоджено, що на день укладання договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору, заборгованість за останнім складала

18 671,34 євро, з яких 1 250,34 євро - прострочена заборгованість.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором,

16 вересня 2008 року між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 1179-020/08Р, з урахуванням внесених змін та доповнень до якого, строк його дії - до 16 вересня 2021 року.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 21 червня 2015 року становила 28 062,04 євро та яку ПАТ «КБ «Правекс-Банк» просило стягнути в примусовому порядку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Правекс-Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 червня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2016 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_4 процентів за користування кредитом за період з 08 грудня 2012 року до 21 червня

2015 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ПАТ «КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Правекс-Банк»

3 426,32 євро заборгованості по сплаті процентів за кредитним договором №1179-020/08Р за період з 08 грудня 2012 року до 21 червня 2015 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «КБ «ПравексБанк» -

Федотова Х.Ю., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду із даним позовом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом за період з 08 грудня 2012 року до 21 червня 2015 року та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки кошти за кредитним договором не повернуто, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитом в межах строку позовної давності.

Колегія судів погоджується із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 вересня 2008 року між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту № 1179-020/08Р, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 20 409 євро зі сплатою 11,99 % річних та строком виконання основного зобов'язання до 16 вересня 2015 року.

Згідно з договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 30 грудня 2009 року сторони погодили новий строк надання кредиту, а саме до 16 вересня 2018 року, а також суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 671,34 євро, з яких 1 250,34 євро - прострочена заборгованість.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором,

16 вересня 2008 року між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 1179-020/08Р, за умовами якого ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання солідарно та у повному обсязі відповідати за виконання ОСОБА_4 умов щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені) та основної суми заборгованості за кредитом.

30 грудня 2009 року було внесено зміни та доповнення до договору поруки, за якими строк дії договору - до 16 вересня 2021 року.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 21 червня 2015 року становила 28 062,04 євро.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до п. 9.12 кредитного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення.

При цьому судами встановлено, що останній платіж на погашення тіла кредиту ОСОБА_4 здійснила 16 серпня 2010 року, на погашення

процентів - 16 листопада 2010 року.

Враховуючи зазначене, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором настав 10 грудня 2010 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15 та від 25 травня

2016 року у справі № 6-157цс16.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку правильно визначився із характером спірних правовідносин, врахував, що строк виконання зобов'язань за кредитним договором настав

10 грудня 2010 року, а з позовом ПАТ «КБ «Правекс-Банк» звернулось

08 грудня 2015 року, тобто з пропуском передбаченого ст. 257 ЦК України строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому судом апеляційної інстанції було правильно зазначено, що оскільки заборгованість за кредитним договором не повернуто, ПАТ «КБ «Правекс-Банк» має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами в межах строку позовної давності.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Доводи касаційної скарги представника ПАТ «КБ «Правекс-Банк» - Федотової Х.Ю., що строк виконання основного зобов'язання не настав, оскільки відповідно до п. 1.2 кредитного договору визначений до 16 вересня 2021 року, є безпідставними, з огляду на припинення строку дії договору з

10 грудня 2010 року згідно з положеннями п. 9.12 кредитного договору.

Докази та обставини, на які посилається представник ПАТ «КБ «Правекс-Банк» - Федотова Х.Ю. у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку та скасуванні рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом за період з 08 грудня 2012 року до 21 червня 2015 року з ухваленням в цій частині нового рішення, були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» - ФедотовоїХристини Юріївни відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 травня

2016 року в незміненій частині після апеляційного перегляду та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.М.Коротун

Л.М.Мазур