Справа № 209/1485/14-ц
Провадження № 2/209/71/16
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2016 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участю секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнева Надія Олександрівна, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частку спільного майна чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю без шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом та, доповнивши позовні вимоги, просить: встановити факт його спільного проживання з ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з серпня 1998 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано на ім'я ОСОБА_4, його спільним майном та ОСОБА_4; скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О. 31 березня 2014 року, на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4; визнати за ним, як за співвласником, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що дасть підстави для реєстрації права власності в органах державної реєстрації; визнати його спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він з серпня 1998 року перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_4. Вони з дружиною проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали загальний бюджет, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, турбувались один про одного, але шлюб не реєстрували, оскільки не вважали за необхідне офіційно реєструвати свої відносини. Спільних дітей від шлюбних відносин вони не мали. Вони з ОСОБА_4 з серпня 1998 року по грудень 1999 року постійно проживали в квартирі її матері, ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_4. На початку 1999 року вони з дружиною за спільні кошти придбали для своєї родини квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений 11 січня 1999 року між ОСОБА_6, як продавцем, з однієї сторони, та ОСОБА_4, як покупцем, з другої сторони, у Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі та зареєстровано за № 716. Складається квартира із двох ізольованих кімнат, житловою площею: 30,9 кв. м, загальною площею 53,5 кв. м. В ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" право власності на ім'я ОСОБА_4 було зареєстровано 30 березня 1999 року за реєстровим номером 198. У подальшому, у зв'язку з приведенням угод по відчуженню нерухомого майна, укладених на товарних біржах, відповідно до діючого законодавства, вищезазначений договір купівлі-продажу був визнаний дійсним у судовому порядку, та за ОСОБА_4 визнано право власності на нерухоме майно, про що Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська від 25 жовтня 2004 року було винесено рішення. У них з дружиною були дуже довірчі відносини, тому він не заперечував проти укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і визнання права власності лише на ім'я ОСОБА_4 Майже рік вони з ОСОБА_4 робили ремонт у придбаній ними квартирі, а у грудні 1999 року вселились у житлове приміщення і стали постійно в ньому проживати. У 2003 році дружина зареєструвалась в квартирі, а він залишився бути зареєстрованим по АДРЕСА_5, в квартирі своєї матері. Вони з ОСОБА_4 проживали однією родиною, займались благоустроєм їхнього спільного життя, придбавали необхідні для їхньої родини речі: меблі, предмети побуту і т.д. Наприкінці 2012 року дружина тяжко захворіла, у неї було виявлено новотвір яєчників. Вона розпочала інтенсивне лікування, він в усьому підтримував дружину і допомагав їй. ОСОБА_4 потребувала постійного медикаментозного лікування та додержання дієти. Вони звертались за допомогою як до медичних закладів, так і удавались до методів нетрадиційної медицини. Але стан дружини погіршувався, вона почала різко худнути і втрачати життєві сили. У травні 2013 року їй було встановлений діагноз - злоякісний новотвір яєчників з метастазами в печінку. Вони планували лікування за кордоном, для чого накопичували необхідні грошові кошти, але, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. У встановлений законом строк він, як співвласник квартири і спадкоємець після смерті дружини, а також мати померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_2, яка є спадкоємицею першої черги за законом, звернулись до Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огневої Н.О. з заявами про прийняття спадщини. 17 грудня 2013 року нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, роз'яснивши йому, що до нотаріальної контори він має надати документи, в тому числі і ті, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. Але, оскільки він не перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, то йому необхідно надати документ, що підтверджує факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме рішення суду. З 1998 року до дня смерті ОСОБА_4 вони з нею мешкали однією сім'єю спочатку в квартирі по АДРЕСА_4, а пізніше - в квартирі АДРЕСА_1, яка була придбана за спільні кошти подружжя, та в якій він проживає і по теперішній час, за яку сплачував і продовжує сплачувати квартплату і комунальні платежі. Він турбувався про дружину і опікувався нею, в тому числі і під час її важкої хвороби він постійно перебував поруч, здійснював догляд, допомагав і підтримував дружину. Також він забезпечував родину і матеріально, оскільки з 2005 року дружина не працювала, так як його прибутку вистачало для забезпечення гідного рівня життя нашої сім'ї. Похоронами ОСОБА_4 займався також він. У зв'язку з тим, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому було зареєстровано на ім'я дружини, відповідно, до складу спадщини нотаріус включила і зазначене житлове приміщення. Але, він не погоджується зі складом спадщини, оскільки, не зважаючи на реєстрацію права власності на квартиру за його цивільною дружиною ОСОБА_4, він вважає, що зазначене майно є їхньою з ОСОБА_4 спільною сумісною власністю, так як було придбане за їхні спільні сумісні кошти під час фактичних шлюбних відносин. Вважає, що він має право на визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, як за співвласником, з наступних підстав. Квартира АДРЕСА_1, була придбана ним та ОСОБА_4 за їхні спільні сумісні кошти в період проживання однією сім'єю, а саме: в 1999 році. Між ним та ОСОБА_4, в період фактичних шлюбних відносин, не існувало ніякого спору щодо їхнього спільного майна, квартира по АДРЕСА_1 була єдиним постійним їхнім місцем спільного проживання, в яку він без сумнівів вкладав грошові кошти, вони утримували квартиру в бездоганному стані, доглядали за нею. Між ним та ОСОБА_4 була відсутня будь-яка домовленість щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя, відсутній і шлюбний договір, тому вважає, що він має право власності на 1/2 частку квартири по АДРЕСА_1. З урахуванням цього, вважає, що до складу спадкового майна входить лише 1/2 частка квартири по АДРЕСА_1, яка підлягає розподілу в рівних частках між спадкоємцями ОСОБА_4 Також вважає за можливе визнати його право на спадкування після смерті ОСОБА_4, разом із спадкоємцем першої черги - відповідачкою по справ, оскільки у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, надав пояснення, посилаючись на обґрунтування позову та стверджував, що він з серпня 1998 року проживав з померлою, як чоловік та дружина. На Тепличний комбінат він працевлаштувався навесні 1998 року. Десь місяць вони з ОСОБА_4 приглядалися один до одного, а у серпні вирішили жити разом, хоча до цього у них вже були близькі відносини. Проживали вони з ОСОБА_4 на найманій квартирі за адресою: АДРЕСА_6, номер квартири він не пам'ятає, оскільки її співмешканця на той момент неможливо було виселити з квартири за адресою: АДРЕСА_4 (це квартира її матері). ОСОБА_9 забрав свої речі пізньою осінню чи на початку зими 1998 року. На Харківській вони з'являлись періодично, раз на два-три дні, коли не було співмешканця ОСОБА_4. До їхнього знайомства, тобто до весни 1998 року, ОСОБА_4 проживала зі своїм співмешканцем за адресою: АДРЕСА_4. З цієї квартири співмешканець ОСОБА_4 з'їхав восени 1998 року, ОСОБА_4 залишилась на даній квартирі, а він переїхав туди пізньою осінню. У вищевказаній квартирі мешкала ОСОБА_4, а хто є її власником йому не відомо, він вважає, що напевно відповідач. Згоду на його проживання у вказаній квартирі надала ОСОБА_4 Йому не відомо, чому є розбіжності між наданим ним актом ТОВ "Крона" та його поясненнями. Гроші на спірну квартиру були ним зароблені у Германії у 1994-1996 роках. У серпні 1998 року він їздив до Германії за грошима, що залишились. Він пробув там 25 днів. На квартиру він дав 7000 марок. Він їх декларував. Він не був присутнім при укладенні договору купівлі-продажу, бо знаходився на роботі. Вони з ОСОБА_4 прожили разом 15 років. Він був тут офіційно працевлаштований у період з 1994 року по 1996 рік, а працював у Германії. У 1998 році він домовився з керівництвом та виїхав до Германії. Він прожив з ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до її смерті, за адресою: АДРЕСА_1, вони постійно вели спільне господарство. Швидка забрала ОСОБА_4 з квартири відповідача за адресою: АДРЕСА_7, бо у останню добу, коли стан ОСОБА_4 погіршився, він запанікував, набрав ОСОБА_2 і перевіз ОСОБА_4 з вул. Інтернаціоналістів на пр-т Карла Маркса, щоб вона весь час була під наглядом. Він не знає, чому вони не жили у пустій квартирі, яка належала батькам ОСОБА_4.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що позивач почав працювати на Тепличному комбінаті з осені (жовтень, листопад) 1998 року, а ОСОБА_4 вже працювала на Тепличному комбінаті. Там вони і познайомилися. ОСОБА_4 проживала разом зі своїм співмешканцем до серпня-вересня 1999 року, доки вона його не вигнала. З 2000 року позивач почав проживати по вул. Харківській. Квартиру по вул. Інтернаціоналістів купила вона разом з ОСОБА_4, а на біржі продавцю гроші за квартиру давала особисто вона. Квартира знаходилась у поганому стані і вона робила там ремонт. У 2000 році ОСОБА_4 та позивач переїхали у квартиру по вул. Інтернаціоналістів. ОСОБА_4 ніколи не жила на найманій квартирі. За 3-4 дні до смерті, ОСОБА_4 приїхала з позивачем з лікарні до неї додому по пр. Карла Маркса. Дочка залишилась у неї, бо погано себе почувала. До цього вона постійно проживала разом з позивачем у квартирі по вул. Інтернаціоналістів з 2000 року. Коли вони сварились, то позивач постійно йшов до своєї матері, а потім приходив. Вона ніколи не бачила свідка ОСОБА_12 Дочка з позивачем почали разом жити з кінця 1999 року, а друзі почали ходити до них у гості з 2000-2001 року, але саме ОСОБА_12 серед них не було. У 1998 році у квартирі мешкали: її чоловік - ОСОБА_7, ОСОБА_4, вона та співмешканець дочки - ОСОБА_9 Дочка з ОСОБА_9 розійшлися у вересні 1999 року. ОСОБА_4 не наймала квартиру і з дому не уходила. Вона купила квартиру по вул. Інтернаціоналістів і у 2000 році, після ремонту дочка з позивачем переїхали, щоб проживати у ній. Ремонт у квартирі робила ОСОБА_13: у кімнаті, прихожій, кухні та спальні. Ванну облицьовували кахлем у 2002 році, за автомобілем дочка з позивачем також їздили у 2002 році.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Третя особа Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнева Н.О. в судове засідання не з'явилась, причину неявки до суду не повідомила.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивач їй знайомий, як співмешканець ОСОБА_4, а з відповідачем у неї дружні стосунки більше двадцяти років. У грудні 1998 року вона сказала відповідачу, що має намір продати квартиру. У 1999 році вона з відповідачем прийшла у квартиру по вул. Харківській, де на той час жили ОСОБА_4 та її співмешканець ОСОБА_9. Вони з відповідачем взяли з собою ОСОБА_4 та пішли укладати угоду щодо продажу квартири. Угоду укладали на біржі в районі вул. Губи. Відповідач витягнула гроші та розрахувалася з нею за квартиру, яку після цього оформили на ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона раніше працювала разом з позивачем, відповідач їй також знайома. Наприкінці лютого 2001 року вона побачила позивача, а до цього їй було відомо, що він проживає разом з ОСОБА_4. Їй також було відомо, що відповідач купила квартиру у ОСОБА_6 по вул. Інтернаціоналістів, у якій потім проживала ОСОБА_4. Їй це відомо зі слів відповідача. Квартиру оформили на ОСОБА_4, яка на той час проживала по вул. Харківській, а з ким їй не відомо. Вона в тій квартирі була лише один раз. Відповідач проживає у с. Єлизаветівка. Позивач десь з жовтня-листопада 1998 року почав працювати на Тепличному комбінаті.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що у червні-липні 1999 року вона робила ремонт у квартирі, яку відповідач купила своїй дочці ОСОБА_4 на п'ятому мікрорайоні, бо її про це попросила відповідач, яка ж за це платила. Позивача у тій квартирі вона не бачила. Їй допомагав ОСОБА_4 чоловік - ОСОБА_9. ОСОБА_4 казала, що матеріали приносив її чоловік. Позивача вона перший раз побачила після ремонту.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що з 1995 року по серпень 1999 року він проживав разом з ОСОБА_4 у квартирі по АДРЕСА_4, точний номер квартири не пам'ятає, на першому поверсі. Квартира по вул. Інтернаціоналістів була придбана взимку 1999 року. Документи на квартиру оформили на ОСОБА_4, він бачив продавця. Позивач на той час з ОСОБА_4 не проживав. Він підтверджує дати на фото, наданих відповідачем, 31 грудня 1998 року - Новий рік та 28 березня 1999 року - День народження їхнього спільного друга ОСОБА_1 (прізвища він не пам'ятає). Він приймав участь у ремонті квартири по вул. Інтернаціоналістів влітку (червні-липні) 1999 року, привозив будматеріали. Потім ОСОБА_4 сказала йому, що вони розходяться і він пішов. Вони розійшлися без конфліктів, точніше він не пам'ятає. Вони з ОСОБА_4 постійно разом проживали у квартирі по вул. Харківській, вели спільне господарство, купили автомобіль ВАЗ-2108. У ОСОБА_4 була дача і вони там разом займалися господарством. У них з ОСОБА_4 не було ні сварок, ні конфліктів, вона була тихою людиною в плані сім'ї. Такого, що ОСОБА_4 не проживала тижнями на вул. Харківській не було, вона могла лише на день поїхати до матері в с. Єлизаветівка.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що позивача він знає з 1998 року, коли останній прийшов працювати на Тепличний комбінат. ОСОБА_4 була йому теж знайома з 1998 року, як тільки прийшов працювати. Він одразу прийшов працювати до ДСО, вони охороняли тепличний комбінат, а потім вони з ДСО перевелися на Тепличний комбінат і продовжували працювати сторожами. У позивача з ОСОБА_4 практично одразу були відносини, вони почали зустрічатися, а потім разом жили. Він неодноразово був у них в гостях у квартирі по вул. Харківській, на першому поверсі. Більш точну адресу він не пам'ятає. Він приходив до них двох у гості. В цей час в квартирі більше нікого не було. Він чув, що у ОСОБА_4 був якийсь чоловік, з яким у неї були відносини, чи чоловік, з яким вона розлучалася, але він його не бачив. Позивач у 1998 році брав відпустку за власний рахунок. Позивач прийшов на Тепличний комбінат у квітні 1998 року. Він бував у квартирі за адресою: АДРЕСА_4, один-два рази на місяць вони заходили попити кофе. Він чув від людей, що ОСОБА_4 з кимось розлучалася. ОСОБА_4 з позивачем наймали квартиру в районі "Русалки", коли саме він не пам'ятає, десь у 1998-2002 роках. Йому не відомо з якою метою вони наймали квартиру на "Русалці". Він не може пояснити, чому позивач з ОСОБА_4 жили на вул. Харківській і в той же час наймали квартиру на "Русалці".

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала на Тепличному комбінаті з 1997 року на прохідній у невідомчій охороні. 31 грудня 1998 року їх звільнили з невідомчої охорони та 01 січня 1999 року прийняли на Тепличний комбінат, де вони і продовжували працювати. Позивач працював на комбінаті, ще коли вони були невідомчій охороні. ОСОБА_4 вона також знала, бо та працювала на комбінаті. Вона знала її особисто та спілкувалася з нею. Їй відомо, що позивач та ОСОБА_4 жили подружньою парою з пізньої осені 1998 року. До цього вона бачила, що вони ходили разом по комбінату. В гостях вона у них не була, але бачила, що вони разом приходили на роботу і уходити також разом. З цього вона і зробила такі висновки. Позивач з ОСОБА_4 розповідали їй про це, а також хлопці з їхньої зміни. У 2000 році їх звільнили з Тепличного комбінату. Після цього вона бачилася з ОСОБА_4 та дзвонила позивачеві. Вона знала їх, як сімейну пару. Їй не відомо, чи був у ОСОБА_4 на той час інший чоловік, окрім позивача. Вони працювали по добі, а також по 12-ть годин. Позивач з ОСОБА_4 не постійно приходи і уходили разом. Тепличний комбінат знаходиться за межами міста, тому працівників привозили та увозили автобусом, або черговим автомобілем. Позивач прийшов працювати сторожем на Тепличний комбінат навесні 1998 року.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що у нього дружні відносини з позивачем, з яким він знайомий з 1989 року, відповідач йому не знайома. Він знав ОСОБА_4 з кінця весни 1998 року, вона з позивачем прийшла до нього додому у гості. З того моменту, як вони до нього прийшли, вони вже не розставалися, вони винаймали квартиру. Він був у них в гостях на першому мікрорайоні (квартира мами ОСОБА_4) та на другому мікрорайоні, де вони винаймали квартиру. Йому відомо, що позивач працював у Германії десь у 2000 році, точніше не пам'ятає. Один раз він їздив на заробітки, а потім на місяць їздив за грошима. Йому відомо, що позивач разом з ОСОБА_4 купили квартиру. У ОСОБА_4 були заощадження і у позивача були гроші. Він бував у спірній квартирі по АДРЕСА_1. Також неодноразово він бував в гостях в квартирі матері ОСОБА_4. Він "бачив", як ОСОБА_4 та позивач обговорювали те, що ОСОБА_4 не розійшлася з колишній хлопцем. Вони по цій причині і наймала квартиру, щоб не було небажаних зустрічей. На речі, які знаходились в квартирі, він не звертав уваги. Інших осіб в тій квартирі він не бачив. Він бував у них в гостях по два рази на місяць. Вони жили і в квартирі матері ОСОБА_4, і на найманій. Вони були разом і жили разом. Після придбання квартири вони жили у ній і кудись їздили, а він був змушений проживати там, робити ремонт та кормити кота. Сторонніх осіб він в квартирі не бачив. Він клав кахель у ванній і в туалеті десь у 2000-2001 роках. Більше йому нічого не відомо. В 1998 році позивач працював в охороні на Тепличному комбінаті. В Германій він їздив у 1999-2000 роках і зароблені гроші він дав ОСОБА_4 на квартиру. Вони купили квартиру, а він робив ремонт, а потім позивач з ОСОБА_4 поїхали за великою вантажною машиною. У 1998 році, коли він приходив до них у гості, ОСОБА_4 та позивач розмовляли про те, що ОСОБА_4 не розійшлася з колишній хлопцем, це було влітку. Цей хлопець заважав їм жити разом у матері ОСОБА_4. ОСОБА_4 жила і у матері, і на найманій квартирі. Якщо ОСОБА_4 хлопець був, то вони з позивачем уходили на найману квартиру, щоб він не бачив, що вони разом.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав:

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 є дочкою відповідача по справі. До серпня 1999 року ОСОБА_4 проживала разом із співмешканцем ОСОБА_9 в квартирі за адресою АДРЕСА_4, яка належала її матері - відповідачу по справі. 11 січня 1999 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу № 716 від 11.01.1999 року, укладеного в Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі між нею та з ОСОБА_6, придбала квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира складається з двох кімнат, житловою площею 30,9 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м. В ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності на вказану квартиру на ім'я ОСОБА_4 було зареєстровано 30 березня 1999 року за № 198.

З вересня 1999 року позивач проживав з ОСОБА_4 однією сім'єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, спочатку за адресою: АДРЕСА_4, потім по АДРЕСА_1, по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто по день смерті ОСОБА_4 В даний період позивач і ОСОБА_4 були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 Дніпропетровської області. У встановлений законом термін сторони звернулись до Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огневої Н.О. з заявами про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса від 17.12.2013 року позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причини того, що спадкоємцем першої черги є відповідач ОСОБА_2, а кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. Відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.03.2014 року є власником спірної квартири АДРЕСА_1.

Вказані обставини підтверджуються довідкою про причину смерті ОСОБА_4 № 173 від 05 серпня 2013 року, свідоцтвом про смерть ОСОБА_4, актовий запис № 577, договором купівлі-продажу квартири № 716 від 11.01.1999 року, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.10.2004 року, технічним паспортом на спірну квартиру, актом про проживання від 31.10.2013 року, виданим начальником ділянки № 2 ТОВ «Крона», листами ТОВ "Крона" за вих. № 637/6-1 від 19 червня 2015 року та № 637/6 від 19 червня 2015 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26552757 від 09.09.2014 року, технічним паспортом на спірну квартиру зі змінами станом на 31.03.2014 року, постановою Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу від 17.12.2013 року, поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_13 та визнано відповідачем по справі.

Суд не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які в судовому засіданні дали пояснення які суперечать самі собі та спростовуються іншими доказам по справі. Останні підтвердили, що між позивачем та ОСОБА_4 були, якісь особисті стосунки, що вони разом ходили по комбінату, приїздили на роботу, та разом уїжджали з неї. Свідок ОСОБА_17 пояснила, що з цих підстав вона і зробила висновки, що позивач і ОСОБА_4 були разом, хоча також пояснила, що на роботу і з роботи працівників возили службові автобуси. Вдома у позивача та ОСОБА_4 ОСОБА_17 взагалі не була. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_16, пояснили, що позивач і ОСОБА_4 до того, як переїхати в кв. АДРЕСА_1, жили то на найманій квартирі, то в квартирі відповідача по вулиці Харківській, вони (свідки) заходили в гості до позивача і ОСОБА_4 на кофе. При цьому ні ОСОБА_16 ні ОСОБА_12 не можуть пояснити навіщо позивач наймав квартиру, якщо вони з ОСОБА_4 проживали в квартирі відповідачки по вул. Харківській. Свідок ОСОБА_16 пояснив, що чув, що у ОСОБА_4 був якийсь чоловік, з яким у останньої були якісь стосунки, чи чоловік, з яким остання розводилась. ОСОБА_12 пояснив, що коли був у ОСОБА_4 і позивача в гостях, то бачив, як ОСОБА_4 та позивач обговорювали те, що ОСОБА_4 не розійшлась з попереднім хлопцем, і він їм заважав жити у відповідачки на квартирі, що ОСОБА_4 жила і у відповідачки і на найманій квартирі. Вказані пояснення свідків ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_17 взагалі не містять доказів того, що позивач і ОСОБА_4 проживали однією сім'єю, вели спірне господарство, та були пов'язані побутом.

Позивачем не надано суду жодного доказу того, що він наймав квартиру. Пояснення позивача та свідків ОСОБА_12, ОСОБА_16 щодо тієї обставини, що позивач наймав квартиру, в якій він проживав з ОСОБА_4 суд вважає необґрунтованими, оскільки останні не змогли пояснити суду ні точну адресу вказаної квартири, ні період, за який позивач наймав квартиру. Крім того, вказані пояснення суперечать іншим доказам по справі.

Суд також не приймає до уваги наданий позивачем акт про проживання від 28 жовтня 2013 року, виданий техніком-смотрителем ділянки № 1 ТОВ «Крона», в якому зазначено, що ОСОБА_1 мешкав разом з ОСОБА_4 як з цивільною дружиною у період з серпня 1998 року по грудень 1999 року за адресою: АДРЕСА_4. Вказаний акт спростовується листами ТОВ "Крона" за вих. № 637/6-1 від 19 червня 2015 року та № 637/6 від 19 червня 2015 року, в яких зазначено, що вказаний акт від 28.10.2013 року не відповідає вимогам чинного законодавства, тому не може мати юридичної сили, а також те, що на теперішній час не існує можливості, шляхом обстеження квартири, встановити належність факту проживання у приміщенні будь-яких осіб з дозволу власника без відповідної реєстрації в період з серпня 1998 року по грудень 1999 року. Крім того вказаний акт від 28.10.2013 року протирічить поясненням позивача, який пояснив, що з серпня 1998 року він проживав на найманій квартирі по АДРЕСА_6, а вже пізньою осінню 1998 року він переїхав у квартиру АДРЕСА_4.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині встановлення факту спільного проживання позивача з ОСОБА_4 однією сім'єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з серпня 1998 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки позивачем не надано до суду належних та достатніх доказів факту проживання однією сім'єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 до вересня 1999 року.

Вирішуючи питання про задоволення позову в частині визнання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, його та ОСОБА_4 спільним майном; визнання за ним, як за співвласником, права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вказаних позовних вимог за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено той факт, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 30 березня 1999 року, тобто до того моменту, як позивач з ОСОБА_4 почали проживати однією сім'єю, як чоловік та жінка, а саме з вересня 1999 року. Виходячи з цього спірна квартира АДРЕСА_1 є особистою власністю ОСОБА_4 і не підлягає поділу між останньою та позивачем як спільне майно подружжя.

Позовні вимоги в частині визнання позивача спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 також не підлягають задоволенню, оскільки позивач, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини є спадкодавцем четвертої черги. Доказів наявності необхідних для зміни черговості спадкування за законом обставин, передбачених ст. 1259 ЦК України, а саме, наявності договору між спадкоємцями, те що позивач протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, позивачем суду не надано.

Що стосується позовних вимог в частині скасування свідоцтва про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О. 31 березня 2014 року, на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, то дані позовні вимоги також не підлягають задоволенню, скільки відповідач по справі як спадкоємець першої черги мала право на отримання вказаного свідоцтва, остання не усунута від права на спадкування, не відмовилась від прийняття спадщини, та позивачем не надано до суду доказів наявності обставин, передбачених ст. 1301 ЦК України, що тягнуть за собою визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 4 ст. 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ст. 1301 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 57, 74 СК України, ст.ст. 1261, 1264 ЦК України, ст.ст. 3, 61, 88, 158, 169, 212-214 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнева Надія Олександрівна, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частку спільного майна чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю без шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з вересня 1999 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 295 (двісті дев'яносто п'ять) гривень 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: К.Л. Шендрик