Справа № 587/600/16-ц
Провадження № 2/587/409/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Землюк А.П.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом

ОСОБА_1

До ОСОБА_2

Про стягнення заборгованості за договором позики,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що у червні 2014 року він передав своїй знайомій ОСОБА_2 у борг 9000 грн., який вона зобовязалась повернути не пізніше листопада 2014 року. Після спливу терміну повернення боргу він звернувся до відповідача з проханням повернути гроші, але та пообіцяла гроші повернути пізніше. 13 грудня 2014 року у себе вдома він запропонував написати йому документ про зобовязання повернути гроші. Відповідач у присутності працівників міліції написала зобовязання про повернення грошей, які вона взяла у борг протягом десяти місяців до листопада 2015 року. До цього часу гроші не повернула. Просив стягнути з відповідача 9000 грн. заборгованості; 3299,06 грн. процентів за користування грошима за період з 1 липня 2014 року 23 березня 2016 року; 290,15 грн. інфляційних втрат з 1 листопада 2015 року по 23 березня 2016 року; 106,52 грн. 3% річних, а всього просив стягнути 12695,73 грн.

У судовому засіданні позов підтримав повністю і суду пояснив, що розрахунок заборгованості по договору позики здійснений з моменту передачі ним у червні 2014 року грошей відповідачці, з цього часу вона і користувалась коштами.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково і суду пояснила, що позивач дійсно надав їй 9 тис грн.: 3000 грн. у другій половині липня, а 6000 грн. у серпні 2014 року. Гроші запропонував як допомогу. Дійсно написала боргову розписку на суму 9000 грн. на вимогу позивача, згодна сплатити вказану суму, штрафні санкції визнає частково з моменту написання 13 грудня 2014 року розписки. Крім того, в рахунок погашення боргу перерахувала позивачу на картковий рахунок 208 грн. 95 коп. При винесенні рішення просила врахувати стан здоровя та те, що вона є пенсіонеркою.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_2 написала позивачу ОСОБА_1 розписку, якою зобовязалась віддати гроші в сумі 9 тис. грн. на протязі 10 місяців до листопада 2015 року (а.с.6). Оригінал розписки досліджений у судовому засіданні та долучений до матеріалів справи.

Відповідно до висновку перевірки, проведеної працівниками Сумського МВ УМВС України в Сумській області, з пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в сумі 9000 грн. у період їх спільного проживання, після того, як вони розійшлись, почав вимагати повернення боргу (а.с.9).

30 листопада 2015 року відповідач перерахувала на картковий рахунок позивача у відділенні Ощадбанку 208,95 грн. в рахунок повернення боргу, що визнав позивач.

Відповідач має вади здоровя та є пенсіонеркою.

Відповідно до змісту ст.ст. 202-203 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, яке повинна вчинятись у формі, встановленій законом та має бути спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Відповідно до ст.ст. 1046-1047 ЦК України, зо договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики може бути надана розписка позичальника.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Нацбанку України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами 13 грудня 2014 року був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримала грошові кошті в сумі 9000 грн. з терміном повернення до листопада 2015 року. Сума боргу частково, в розмірі 208,95 грн., 30 листопада 2015 року повернута позивачу. Залишок суми в розмірі 8791,05 грн. до визначеного договором терміну та на час розгляду справи не повернутий.

За наведених обставин позивач має право вимоги повернення залишку боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, процентів за користування грошима у розмірі облікової ставки НБУ, три відсотки річних від простроченої суми.

Однак, суд не може погодитись з вимогами позивача в тій частині, що гроші повинні бути стягнуті разом з процентами та індексом інфляції з червня 2014 року, оскільки письмовий договір, вимога щодо форми якого визначена законом, укладений сторонами 13 грудня 2014 року і саме з цього часу він має права позикодавця.

При розрахунку суми стягнення суд враховує, що 30 листопада 2015 року відповідач частково виконала зобовязання, тому основний борг підлягає стягненню у розмірі неповернутої позики.

З вище наведених підстав розрахунок процентів за користування грошима, індексу інфляції та трьох відсотків річних підлягає зменшенню.

Сума процентів за користування грошима на рівні облікової ставки НБУ складає:

З 14 грудня 2014 року по 5 лютого 2015 року (54 дні) = 9000*14:100*54:365 = 186,41 грн.;

З 6 лютого по 3 березня 2015 року (26 днів) = 125,01 грн.;

З 4 березня по 27 серпня 2015 року (177 днів) = 1309,32 грн.;

З 28 серпня по 24 вересня 2015 року (28 днів) = 186,42 грн.;

З 25 вересня по 29 жовтня 2015 року (35 днів) = 189,86 грн.;

З 30 жовтня по 29 листопада 2015 року (31 день) = 9000*22:100*31:365 = 168,16 грн.;

З 30 листопада по 17 грудня 2015 року (18 днів) = 8791,05*22:100*18:365 = 95,37 грн.;

З 18 грудня по 31 грудня 2015 року (14 днів) = 8791,05*22:100*14:365 = 74,18 грн.;

З 1 січня по 23 березня 2016 року (83 дні) = 8791,05*22:100*83:366 = 439,79 грн.

Всього 2584,65 грн.

Інфляційні втрати склали: за період з листопада 2015 року по лютий 2016 року (з індексом інфляції 102% - 100,7% - 100,9%) 290 грн.

Три відсотки річних від простроченої суми склали: з 1 листопада по 29 листопада 2015 року 21,45 грн. (9000*0,003*29:365).

За період з 30 листопада 2015 року по 23 березня 2016 року 83,11 грн. (8791,05*0,03*115:365).

Всього 104,56 грн.

До стягнення підлягає сума у розмірі 11770,26 грн.

Процесуальні витрати підлягають стягненню відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60,88, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 202-203,625,1046-1048 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вісім тисяч сімсот девяносто одну грн. 05 коп. заборгованості, дві тисячі пятсот вісімдесят чотири грн. 65 коп. процентів, двісті девяносто грн. інфляційних втрат, сто чотири грн. 56 коп. три відсотки річних, а всього стягнути одинадцять тисяч сімсот сімдесят грн. 26 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити на необґрунтованістю.

Стянути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пятсот сім грн. 11 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Моісеєнко