ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року. Справа 174/119/16-ц

п/с 2/174/139/2016

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (ДП ОГХК), (в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат (ВГМК)" ДП ОГХК) про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа у справі: Первинна профспілка "Свободу праці" Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія",

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 02.03.2016 р.,та змін до позову від 04.05.2016 р. (а.с. 120), позивачка зазначила, що 29.02.2016 року її, ОСОБА_1, було незаконно звільнено з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - відповідач) з посади інженера з проектно-кошторисної роботи 1 категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату на підставі наказу № 375 від 21.12.2015 року про скорочення чисельності та штату працівників.

Незаконність її звільнення полягає у тому, що її було звільнено з порушенням передбаченого законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

17.02.2016 року Первинна профспілка «Свободу Праці» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», членом якої вона є, одержала подання відповідача від 16.02.2016 року за № 01-32/843 про отримання згоди на розірвання трудового договору з нею на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Виконавчий комітет ПП «Свободу Праці» ДП «ОГХК» на засіданні 28.02.2016 року у її присутності розглянув дане подання, по якому було прийнято рішення про ненадання згоди на розірвання трудового договору, про що відповідача письмово повідомлено 29.02.2016 року. Повідомлення містить належне обґрунтування даного рішення. Однак, відповідач, в порушення положень ст. 43 КЗпП України, видав наказ № 80 від 29.02.2016 року про припинення трудового договору з нею.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України, рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Таким чином, власник підприємства має право звільнити працівника у разі відсутності обґрунтування рішення профспілки про відмову. Звільнення працівника, у відношенні якого профспілка надала обґрунтовану відмову в розірванні трудового договору, є порушенням порядку звільнення.

На це вказує Верховний Суд України у правовому висновку від 22.10.2014 року у справі № 6-163 цс 14, де зазначає, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови. Увійшовши в обговорення правомірності обґрунтування рішення виборного профспілкового органу, суд вийшов за межі своєї компетенції та ухвалив незаконне рішення.

Аналогічно Верховний Суд України зазначає і в правовому висновку від 19.05.2015 року у справі № 21-107а15, де зауважує, що суд, розглядаючи трудовий спір, має з'ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови, і не вправі давати оцінку обґрунтованості самого рішення. І лише у разі відсутності в рішенні обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Такої ж позиції притримується Верховний Суд України і в правовому висновку від 24.09.2014 року № 6-104цс14, де зазначає: «у справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції обговорив правомірність такого обґрунтування, що лежить поза межами компетенції суду, а також не врахував те, що наведеною нормою закону власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди профспілкового комітету лише у разі, якщо в рішенні цього виборного органу взагалі немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, а не за неправильного її обґрунтування».

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України, щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 ч.1 ст. 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Порушення колективного договору:

Відповідно до п. 2.10 Колективного договору філії «ВГМК» ДП «ОГХК», Адміністрація зобов'язується не допускати необгрунтованого скорочення робочих місць.

В обґрунтуванні наказу № 375 від 21.12.2015 року і подання від 16.02.2016 року за № 01-32/843 підставами для скорочення зазначаються «несприятлива кон'юнктура на світовому ринку титанової продукції та постійне зниження ціни на титаново-цирконієву продукцію». 01.02.2016 року Профспілка адресувала підприємству звернення, в якому просила надати повне, розгорнуте економічне обґрунтування причин скорочення чисельності і штату працівників та роз'яснити, що мається на увазі під несприятливою кон'юнктурою на світовому ринку титанової продукції. Однак, в порушення вимог статей 28 та 47 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», підприємством не надано відповіді на дане звернення, що свідчить про необґрунтованість вказаного наказу.

Таким чином, відповідачем порушено встановлений законом порядок звільнення, що свідчить про незаконність такого звільнення та є підставою для поновлення її на роботі.

Відповідно до правового висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 21.05.2014 року по справі № 6-33цс14, «звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235 та ст. 240і КЗпП України, тому, установивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням визначеного законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі».

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскільки її середній заробіток на день звільнення складав 5379 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу на день подання позову складає - 179 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У зв'язку з тим, що за час розгляду справи збільшився строк її вимушеного прогулу (період з 01.03.2016 року до 13.05.2016 року), і відповідно - сума, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу, складає (з розрахунку середньогодинного заробітку в розмірі 32 грн. 42 коп.), а саме: 32,42 грн. /год. х 8 год. х 51 робочих днів = 13 227 грн. 36 коп.

На основі вищевикладеного та керуючись ст. 31, ч.1 ст. 110, ст.120, п. 5 ч. 6 ст. 130, ч. 1 ст. 137 ЦПК України, позивачка прохає:

1. Поновити її, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1), на роботі інженера з проектно-кошторисної роботи 1 категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» ().

2. Стягнути з Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» () на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 13 227 грн. 36 коп.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги та їх обґрунтування, що викладені в позовній заяві, підтримали в повному обсязі. Із їх додаткових пояснень витікає, що позивачка, в цілому, пропрацювала на підприємстві відповідача 18 років і 3 місяці і не мала за цей час ніяких зауважень від адміністрації, їй не були запропоновані інші вакантні посади. Профспілка "Свободу праці" надала обґрунтовану відмову адміністрації підприємства в наданні згоди на звільнення позивачки з роботи. Відповідач не надав профспілці на її запит обгрунтування його рішення про скорочення штату працівників.

Представник третьої особи на боці позивача, ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився та надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.125). Він же, раніше, в судовому засіданні, позовні вимоги та їх обгрунтування також підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та підтримала письмові заперечення на позов (а.с.31-34, 92, 177-178), з яких витікає, що філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - Філія «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК»), яка виступає від імені ДП «ОГХК» заперечує проти позову у зв'язку з необґрунтованістю вимог позивача, виходячи з наступного.

У зв'язку з несприятливою кон'юнктурою на світовому ринку титанової продукції та постійним зниженням ціни на титаново-цирконієву продукцію, що викликало необхідність змін в організації виробництва та праці, наказом по Філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» № 375 від 21.12.2015 року було заплановано з 01 березня 2016 року виключення зі схем організаційних структур, штатних розпису посад службовців та розстановки чисельності робітників підрозділів певних штатних одиниць, до яких увійшла і посада інженера з проектно-кошторисної роботи 1 категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату.

При цьому, з метою дотримання вимог ч. 2 ст. 494 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та ч.3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» Філією «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» листом № 01- 19/5726 від 30.11.2015 року було направлено інформацію про заплановане звільнення працівників з причин економічного, технологічного та структурного характеру на адресу первинної організації профспілки металургів та гірників України «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» (копія листа з відміткою про отримання додається).

Таке повідомлення на адресу Первинної профспілки «Свободу праці» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК») не направлялось, оскільки станом на 30.11.2015 року до Філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» інформація про її створення та легалізацію не надходила. Про своє створення та легалізацію ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» повідомила Філію «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» лише 21.01.2016 року листом № 1 від 21.01.2016 року (копія листа додається).

На момент видання наказу № 375 від 21.12.2015 року про внесення змін до штатних розпису посад службовців, розстановки чисельності робітників та скорочення штату і чисельності працівників підрозділів Філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» на цій посаді працювала позивач - ОСОБА_1. 22.12.2015 року позивач була ознайомлена з наведеним наказом (копія наказу з додатками додається).

З дотриманням вимог ч. 1 та ч. З ст. 492 КЗпП України 28.12.2015 року позивач була попереджена про наступне вивільнення та одночасно з цим їй було запропоновано переведення на іншу роботу в Філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» (копія попередження з додатками додається). Проте позивач відмовилась від запропонованих їй вакантних посад, про що свідчить її підпис на зазначеному попередженні № 6339 від 28.12.2015 року. Крім того, позивачу пропонувались інші посади в Філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» 20.01.2016, від яких вона також відмовилась 01.02.2016 року.

У зв'язку з наведеним, на виконання приписів ст. 43 КЗпП України, Філія «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» звернулась до ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» з поданням про отримання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, виклавши в ньому всі наведені вище факти (копія подання № 01-32/843 від 16.02.2016 року додається).

29.02.2016 року на адресу Філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» надійшов лист ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» № 1 від 29.02.2016 року, в якому повідомлялось, що 28.02.2016 року виконкомом ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» було прийнято рішення про ненадання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1, яке було обґрунтовано виключно позитивною характеристикою позивача, а також власною позицією профспілки на розвиток як підприємства так і аналізом світового ринку титанової продукції, та не містило правового обґрунтування неможливості звільнення позивача (копія листа додається).

Даючи оцінку обґрунтованості відмови виконкомом ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» на розірвання трудового з ОСОБА_1, Філія «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» виходила з правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеної в постанові від 01.07.2015 року з метою вирішення питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права. Так в наведеній постанові було зазначено наступне:

«Відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно з частиною шостою статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Висновок про правильне застосування зазначених норм матеріального права викладено, зокрема у постановах Верховного Суду України від 24 вересня та від 22 жовтня 2014 року.

Відповідно до цього висновку за змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Разом з тим, оскільки у зазначеному висновку не досліджувалося питання значення терміну "обґрунтованості" або "необґрунтованості" рішення профспілкового комітету, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття З ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами".

Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

З огляду на те, що висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей, то посилання на відсутність у суду повноважень здійснювати перевірку та давати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету (яке відповідно до вимог статей 57, 212 ЦПК є одним із доказів у справі і не має для суду наперед встановленого значення), не можна визнати правильним.»

Таким чином, оскільки в листі ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» № 1 від 29.02.2016 року не містило посилань на правове обґрунтування незаконності звільнення ОСОБА_1 або посилання на неврахування Філією «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з позивачем є порушенням її законних прав, Філією «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» було правомірно прийнято рішення про її звільнення з 29.02.2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (копія наказу №80 від 29.02.2016 року додається).

Представником Позивача в попередньому судовому засіданні було зазначено, що Відповідачем в порушення п.2.11, 2.15 Колективного договору Філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» на 2015-2016 роки не здійснено попереднє (за три місяці) письмове інформування Профкому про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, терміни вивільнення, не проводились попередні консультації з Профкомом з метою опрацювання заходів щодо пом'якшення несприятливих наслідків процесів, зазначених в наведеному пункті. Проте зазначені твердження не можуть бути прийняті до уваги, оскільки пункти 2.11, 2.15 передбачає інформування Профкому та проведення консультацій з ним при масових звільненнях та проведенні реструктуризації, корпоратизації, передприватизаційної підготовки, приватизації, передачі об'єктів з державної та комунальної власності, перепрофілювання, часткової зупинки чи ліквідації Комбінату.

А виключення Філією «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» з 01 березня 2016 року зі схем організаційних структур, штатних розпису посад службовців та розстановки чисельності робітників підрозділів певних штатних одиниць були здійснені не у зв'язку з зазначеними вище заходами, а, зокрема, на виконання п.4.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Комбінату, що є Додатком №1 до колективного договору Філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» на 2015-2016 роки (копія додається), який передбачає обов'язок Адміністрації переглядати застарілі нормативи чисельності робітників та службовців.

Посада інженера-проектувальника II категорії будівельної групи будівельного сектора проектного відділу управління комбінату Філією «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» позивачу не пропонувалась, оскільки її освіта не відповідає кваліфікаційним вимогам, що передбачені посадовою інструкцією інженера-проектувальника II категорії будівельної групи будівельного сектора проектного відділу управління комбінату. Так, посадовою інструкцією інженера-проектувальника II категорії будівельної групи будівельного сектора проектного відділу управління комбінату передбачено призначення на цю посаду осіб з вищою освітою відповідного напрямку підготовки (спеціаліст, магістр), що відповідає галузі знань 19 Архітектура та будівництво, а позивач має кваліфікацію «інженера-металурга» (закінчила навчання за спеціальністю «Обробка металів тиском») що відноситься до іншої галузі знань 18 Виробництво та технології). Досвіду роботи за даним напрямом у неї не має.

За таких обставин Філія «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» не мала змоги запропонувати позивачу вакансію інженера-проектувальника II категорії будівельної групи будівельного сектора проектного відділу управління комбінату, оскільки її освіта не відповідала кваліфікаційним вимогам за цією посадою.

Що стосується, начебто, порушення ч.1 ст.42 КЗпП України, то з цього приводу слід зазначити, що посаду інженера з проектно-кошторисної роботи 1 кат. кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату, яка скорочувалась з 01 березня 2016 року на підставі наказу по Філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» № 375 від 21.12.2015 року, займала лише позивач, а отже були відсутні особи, з якими можна було б порівнювати кваліфікацію і продуктивність праці позивача.

До того ж, навіть, якщо погодитись з думкою позивача про необхідність порівняння її кваліфікації і продуктивності праці з працівниками інших підрозділів, які не підпадали під скороченні штату працівників, то відповідно до ч. 1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Доказами більш високої кваліфікації і продуктивності праці є: кваліфікаційна категорія; педагогічне, наукове звання; освіта; участь працівника в конкурсах, змаганнях; виконання більш складної роботи порівняно з іншими; нагородження, заохочення, стягнення тощо.

А отже, позивач взагалі не могла мати переважне право на залишення на роботі на посаді інженера 1 категорії будь-якого бюро або сектору як відділу капітального будівництва та ремонтів управління, так і проектного відділу управління комбінату, оскільки її кваліфікація (освіта) не відповідають кваліфікаційним вимогам посад цих відділів.

Щодо не включення представника ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» до робочої групи для визначення переважного права на залишення на роботі, створеної 20.01.2016 року, то це було обумовлено виключно тим, що на день створення цієї групи жоден з працівників Філії не повідомляв про своє членство в цій профспілці. Та й сама ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» повідомила про своє створення та легалізацію лише 21.01.2016 року листом № 1 від 21.01.2016 року (копія міститься в матеріалах справи). І після отримання від ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» інформації про членство працівників Філії в цій профспілці, представника ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» було включено до робочої групи для визначення переважного права на залишення на роботі. Проте ці факти жодним чином не могли вплинути на трудові правовідносини з позивачем, оскільки питання залишення її на роботі не розглядалось на засіданні зазначеної вище групи з підстав, наведених раніше.

Враховуючи, що доводи викладені в позовній заяві ОСОБА_1 є необгрунтованими та спростовуються наведеними вище фактами, Державне підприємство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «ОГХК» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні були досліджені надані сторонами письмові докази, а саме:

- копія витягу із паспорта громадянки України на ім'я ОСОБА_1, 06.09.1973 р. н. (а.с.5);

- копія наказу відповідача від 21.12.2015 р. № 375 "Про внесення змін до штатного розпису посад службовців, розстановки чисельності робітників та скорочення штату і чисельності працівників управління комбінату", де заплановано з 01.03.2016 р. виключення зі схем організаційних структур служб і відділів та штатного розпису посад службовців управління комбінату посади в кількості 50 шт. од. згідно додатку 1 до цього наказу, в тому числі стосовно посади інженера з проектно-кошторисної роботи 1 категорії (а.с.6-7);

- копія наказу відповідача від 29.02.2016 р. № 80 "Про припинення трудового договору (контракту)" у відношенні ОСОБА_1, та звільнення її на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України,скорочення чисельності або штату працівників, відмова від іншої роботи (а.с.8,54);

- копія трудової книжки ОСОБА_1, згідно якої (запис № 4) вона була прийнята 24.12.1997 р. на роботу у Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат, назва якого в подальшому змінювалася, та була звільнена з роботи з філії Вільногірського ГМК ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» 29.02.2016 р. (запис № 16) по п. 1 ст.40 КЗпП України, в звязку з змінами в організації виробництва і праці, в тому числі, за скороченням чисельності або штату працівників (а.с. 9-10);

- копія подання відповідача, ДП ОГХК філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат", до первинної профспілкової організації "Свободу праці" ДП ОГХК, від 16.02.2016 р. № 01-32/843, про отримання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.11, 49-50);

- копія відповіді профспілки "Свободу праці" ДП ОГХК, від 29.02.2016 р. вих. № 1, на подання відповідача від 16.02.2016 р. № 01-32/843, згідно якої надана обґрунтована відмова у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1, зокрема зазначено: відсутність економічної обґрунтованості скорочення чисельності і штату працівників за наказом № 375 від 21.12.2015 р. та порушення встановленого законом порядку вивільнення; зазначено посилання на порушення відповідачем ст.ст. 28, 47 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", п.2.10, 2.11 Колективного Договору; невключення профспілки "Свободу Праці" до робочої групи з визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку з скороченням чисельності або штату; стаж роботи ОСОБА_1 - більше 19 років, відсутність до неї претензій та зауважень від керівництва підприємства відповідача; наявність вищої освіти; нагородження її почесною грамотою; що вона є лауреатом молодіжної премії; сімейне становище та наявність дитини; що звільнення її може привести до погіршення роботи відповідного напрямку на комбінаті (а.с.12-13, 51-53);

- копія листа профспілкової організації "Свободу праці" ДП ОГХК, від 01.02.2016 р. вих. № 1, на адресу керівника філії Вільногірський ГМК ДП ОГХК, про надання повного та розгорнутого економічного обгрунтування причин скорочення чисельності та штату працівників, в зв'язку з наказами відповідача № 375 від 21.12.2015 р. та № 18 від 18.01.2016 р.(а.с.14);

- копія протокола № 1 засідання Виконавчого комітету Первинної профспілкової організації "Свободу праці" ДП ОГХК, від 28.02.2016 р., з розгляду подання відповідача про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 та інших працівників, копія реєстру осіб, що брали участь в засіданні (додаток 1 до протоколу), копія обгрунтування проекту рішення про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору (додаток № 3 до протоколу) (а.с.22-28);

- копія листа від 30.11.2015 р. № 01-19/5726 голові профспілкового комітету первинної профспілкової організації профспілки металургів та гірників України "ВГМК"(ППО ПМГУ ВГМК), ОСОБА_5, "Про надання інформації щодо передбачуваного скорочення штату та чисельності", за підписом директора філії ВГМК ДП ОГХК, ОСОБА_6, з додатком, в якому перераховані посади до звільнення (а.с.35, 36);

- копія повторного повідомлення від 21.01.2016 р. профспілки "Свободу Праці" ДП "ОГХК" директору філії "Вільногірський ГМК" ДП "ОГХК" про створення на підприємстві зазначеної профспілки та її повноваження (а.с.37, 85);

- копія наказу філії "Вільногірський ГМК" ДП "ОГХК" № 375 від 21.12.2015 р. "Про внесення змін до штатного розпису посад службовців, розстановки чисельності робітників та скорочення штату і чисельності працівників управління комбінату" з додатками 1 та 2, згідно якого заплановано звільнення з 01.03.2016 р.: 1.1 зі схем організаційних структур служб і відділів та штатного розпису посад службовців управління комбінату посади в кількості 50 шт. од. згідно додатку 1 до цього наказу; 1.2 зі штатної розстановки чисельності робітників управління комбінату професії в кількості 6 шт. од. згідно додатку 1 до цього наказу; згідно п. 2. заплановано з 01 березня 2016 року включення до схем організаційних структур служб і відділів та штатного розпису посад службовців управління комбінату посади в кількості 19 шт. од. згідно додатку 2 до цього наказу (а.с. 38-43);

- копія списку працівників, ознайомлених під особистий підпис з наказом № 375 від 21.12.2015 р., в тому числі - ОСОБА_1 (а.с.44);

- копія попередження про наступне вивільнення № 6339 від 28.12.2015 р. ОСОБА_1, з додатком в виді списку вакантних посад в кількості 9 одиниць, з зазначенням ознайомлення з даними документами ОСОБА_1 під її особистим підписом 28.12.2015 р., де вона відмовилась від запропонованих вакансій (а.с.45-47);

- копія списку вакантних посад в кількості 5 одиниць від 20.01.2016 р. вих. № 20, з зазначенням ознайомлення з даним документом ОСОБА_1 під її особистий підпис від 01.02.2016 р., де вона відмовилась від запропонованих вакансій (а.с.48);

- довідка № 656 від 12.03.2016 р., згідно якої ОСОБА_1 працювала в філії ВГМК ДП "ОГХК" по 29.02.2016 р. і її середньомісячний заробіток з 01.01.2016 р. по 29.02.2016 р. складає 5170.99 грн., середньогодинний заробіток - 32.42 грн. (а.с.70);

- надані третьою особою відомості про виборні органи профспілки "Свободу Праці", згідно яких, відповідно до ст. 5 Статуту ПП "Свободу Праці" виборними органами є: збори, виконавчий комітет, керівник, контрольно-ревізійна комісія (а.с.71-72);

- копія протоколу № 1 Установчих зборів ПП "Свободу Праці" від 01.06.2015 р. (а.с.73-76);

- копія свідоцтва про легалізацію профспілки, об'єднання профспілок від 25.07.2015 р. № 5 (а.с.77);

- копія витягу із ЄДРПОУ про державну реєстрацію первинної профспілки "Свободу Праці" ДП "ОГХК" (а.с.78-80);

- копія Статуту первинної профспілки "Свободу Праці" ДП "ОГХК", затвердженого 01.06.2015 р. (а.с.81-84);

- копія заяви ОСОБА_1 про прийняття її до ПП "Свободу Праці" від 01.12.2015 р. (а.с.86);

- копія наказу керівника ПП "Свободу Праці" від 01.12.2015 р. про прийняття ОСОБА_1 у профспілку "Свободу Праці" (а.с.87);

- копія листа ПП "Свободу Праці" ДП "ОГХК" від 26.01.2016 р. вих. № 1 директору філії ВГМК ДП "ОГХК" про включення керівника первинної профспілки "Свободу Праці" до робочої групи з визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із скороченням чисельності або штату (а.с.88);

- копія листа філії ВГМК ДП "ОГХК" від 09.02.2016 р., вих. № 01-12/749, на адресу керівника ПП "Свободу Праці", ОСОБА_4, та керівника ППО ПМГУ ВГМК, ОСОБА_5 "Про формування представницького органу" для ведення переговорів та укладання колективного договору (а.с.89);

- копія Угоди між первинними профспілками ПП "Свободу Праці" та ППО ПМГУ ВГМК про створення Спільного представницького органу для ведення колективних переговорів і укладення колективного договору на 2016-17 роки (а.с.90);

- копія протокола № 1 засідання спільного представницького органу від 15.02.2016 р. (а.с.91);

- копія Статуту ДП "ОГХК", затвердженого 12.01.2015 р. Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України № 5, згідно якого ДП "ОГХК" є правонаступником державного підприємства "Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат" (а.с.93-103);

- копія витягу із ЄДРПОУ про державну реєстрацію ДП ОГХК (а.с.104-106);

- копія диплома спеціаліста, ОСОБА_1, якій присвоєно 18.06.1997 р. кваліфікацію спеціаліста: інженера-металурга (а.с.112, 159);

- копія схеми організаційної структури відділу капітального будівництва і ремонту від 28.08.2015 р. в філії ВГМК ДП "ОГХК" (а.с.113);

- копія Колективного договору філії ВГМК ДП "ОГХК на 2015-2016 роки, згідно якого зазначено зобов'язання адміністрації підприємства відповідача:

п.2.10 Не допускати необгрунтованого скорочення робочих місць. Рішення, наслідком якого може бути звільнення працівників у зв'язку з цим скороченням, приймати тільки після попереднього інформування та обговорення з Профкомом у терміни, передбачені чинним законодавством.

п.2.11 Вживати заходи щодо запобігання масовим звільненням працівників з ініціативи Адміністрації. У разі виникнення об'єктивних причин, що призведуть до неминучих звільнень працівників з ініціативи Адміністрації (розформування, ліквідація, реорганізація, банкрутство, перепрофілювання Комбінату; зміна форми власності; часткове зупинення виробництва; скорочення чисельності або штату працівників), здійснювати їх лише за умови попереднього (не пізніше ніж за три місяці) письмового інформування Профкому про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, терміни вивільнення, а також заплановані і здійснені заходи щодо забезпечення зайнятості працівників, які вивільняються, якщо це передбачено чинним законодавством. Тримісячний період використовувати для проведення переговорів із Профкомом, обміну інформацією, здійснення інших заходів, спрямованих на зменшення обсягів вивільнення та забезпечення зайнятості працівників.

п.2.12 У випадку скорочення обсягів виробництва, простою з незалежних від працівників причин, з метою недопущення скорочення чисельності працівників, скорочувати тривалість робочого тижня з оплатою за фактично відпрацьований час, переглядати розміри премій працівникам за поточний місяць за погодженням із Профкомом (а.с.125-138);

- копія Додатку №1 до Колективного договору філії ВГМК ДП "ОГХК на 2015-2016 роки "Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників Комбінату, в якому зазначено в п.2.12, що розірвання трудового договору за ініціативою Адміністрації підприємства не допускається без попередньої згоди Профкому, крім випадків, передбачених законодавством України(а.с.139-146);

- копія Положення про філію ВГМК ДП "ОГХК" від 03.07.2015 р. згідно пунктів 2.1-2.7 якого зазначено, що Філія є відокремленим структурним підрозділом ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ОБ'ЄДНАНА ГІРНИЧО-ХІМІЧНА КОМПАНІЯ» (надалі - Підприємство). Філія не є юридичною особою і у своїй фінансовій та господарській діяльності безпосередньо підпорядкована генеральному директору Підприємства. Філія, як відокремлений структурний підрозділ, діє від імені Підприємства та в його інтересах. Філія має поточні, валютні та інші рахунки в установах банків. Філія також має круглі печатки, штампи, фірмові бланки, зразки яких затверджуються генеральним директором Підприємства, торговельні марки (знаки для товарів і послуг). У своїй діяльності Філія керується чинним законодавством України, статутом Підприємства, цим Положенням та іншими внутрішніми документами Підприємства та Філії. Філія, в межах наданих Підприємством повноважень та на підставі відповідних довіреностей має право від імені Підприємства укладати угоди (договори, контракти), набувати майнових та особистих немайнових прав та нести обов'язки. Від імені Підприємства Філія виступає у всіх судах судової системи України, міжнародних та третейських судах. Філія має неповний баланс, який є складовою частиною балансу Підприємства. Філія є платником податків, інших обов'язкових платежів і зборів відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.147-158);

- копія заяви працівника філії ВГМК ДП ОГХК про переведення по строковому трудовому договору на посаду інженера-проектувальника ІІ категорії будівельної групи будівельного сектору проектного відділу управління комбінату на період відпустки по догляду за дитиною іншого працівника (а.с.160);

- копія наказу № 83-П від 17.02.2016 р. про переведення за основним місцем роботи чотирьох працівників філії ВГМК ДП ОГХК (а.с.161);

- копія диплома працівника, якому присвоєна 22.06.1990 р. кваліфікація інженера-будівельника (а.с.162);

- копія направлення ОСОБА_1 до відділу конкурсних торгів, для розгляду питання з працевлаштування в якості інженера 2 категорії, з відміткою керівника підрозділу, що пред'явленим вимогам і критеріям не задовольняє (а.с.163);

- копія службової записки на ім'я директора філії ВГМК ДП ОГХК від начальника відділу конкурсних торгів від 18.01.2016 р., про клопотання про прийняття до відділу двох працівниць (а.с.164);

- копія наказу філії ВГМК ДП ОГХК № 39-п від 28.01.2016 р. про переведення двох працівниць до відділу конкурсних торгів (а.с.165);

- копія довідки про перелік вакантних посад на підприємстві за період з 21 грудня 2015 р. по 01.березня 2016 р. (а.с.166-168);

- копія листа філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат ДП ОГХК від 30.03.2016 р. про відсутність вакантних посад в період з 28 грудня 2015 р. по 29 лютого 2016 р. (а.с.169);

- копія листа ДП ОГХК від 31.03.2016 р. про відсутність вакантних посад в період з 28 грудня 2015 р. по 29 лютого 2016 р. (а.с.170);

- копія звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) ДП ОГХК за 2014 рік, де зазначено чистий прибуток - 530 та відсутній збиток (а.с.171-172);

- копія звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) ДП ОГХК за 9 місяців 2015 р., де зазначено чистий прибуток - 414641 та відсутній збиток (а.с.173-176)

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли внаслідок порушення відповідачем, як роботодавцем, вимог трудового законодавства при звільненні позивачки з підприємства відповідача, за відсутності для цього підстав, чим було завдано позивачці майнової шкоди, у виді втрати заробітної плати за час вимушеного прогулу, внаслідок порушення гарантованих законом трудових прав працівника.

Відповідно до цих правовідносин, пояснень позивачки та її представника, представника третьої особи, представника відповідача та внаслідок дослідження у справі всіх представлених доказів в їх сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав.

Суд вважає встановленими в судовому засіданні наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

- згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

- позивачка, ОСОБА_1, перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 24.12.1997 р.; працювала на різних посадах, перед звільненням займала посаду інженера з проектно-кошторисної роботи 1 категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія»; 29.02.2016 р. вона була звільнена з роботи по п.1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням чисельності або штату працівників, на підставі наказу відповідача від 29.02.2016 р . № 80;

- 28.12.2015 року ОСОБА_1 адміністрацією підприємства відповідача було вручене персональне попередження про звільнення, яке було видане на виконання наказу відповідача від 21.12.2015 р. № 375" Про внесення змін до штатних розпису посад службовців, розстановки чисельності робітників та скорочення штату і чисельності працівників управління комбінату";

- відповідач формально дотримався вимог трудового законодавства, зокрема ст. 40 ч.1 п.1, ст. 40 ч.2, ст. 49-2 КЗпП України, стосовно звільнення позивачки з роботи: для чого запропонував позивачці 28.12.2016 р. та 20.01.2016 р. іншу роботу на ряді інших посад, від чого позивачка відмовилася; відповідач надав відповідне подання 16.02.2016 р. про надання згоди на звільнення з роботи позивачки, до Первинної профспілки "Свободу Праці" ДП "ОГХК"; профспілка вчасно протягом доби після розгляду подання надала відповідачу 29.02.2016 р. обґрунтовану відповідь про відмову у наданні згоди на звільнення позивачки, що не заперечується сторонами; проте відповідач, відповідно до заперечень його представника в судовому засіданні, прийняв рішення про звільнення позивачки, вважаючи, що профспілка не надала, саме, обгрунтування, в тому числі правового, свого рішення про відмову у наданні згоди на звільнення позивачки; при цьому, в наказі № 80 від 29.02.2016 р. про звільнення позивачки, відповідач будь-яких посилань, саме на положення ч. 7 ст. 43 КЗпП України не зробив, тобто, фактично, положення зазначеного закону, яким передбачено, що " Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника)", не застосував;

- оцінюючи дії відповідача, щодо звільнення позивачки, на предмет відповідності їх вимогам закону, суд доходить висновку, що звільнення позивачки за ініціативи відповідача відбулося всупереч вимогам закону, оскільки:

відповідачем було проігноровано, що первісна профспілкова організація "Свободу Праці", фактично, надала обґрунтовану відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1, як члена профспілки, при цьому в рішенні профспілки є посилання на відсутність економічної обґрунтованості скорочення чисельності і штату працівників за наказом № 375 від 21.12.2015 р. та порушення встановленого законом порядку вивільнення; зазначено посилання на порушення відповідачем ст.ст. 28, 47 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", п.2.10, 2.11 Колективного Договору; невключення профспілки "Свободу Праці" до робочої групи з визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку з скороченням чисельності або штату; стаж роботи ОСОБА_1 - більше 19 років, відсутність до неї претензій та зауважень від керівництва підприємства відповідача; наявність вищої освіти; нагородження її почесною грамотою; що вона є лауреатом молодіжної премії; сімейне становище та наявність дитини; що звільнення її може привести до погіршення роботи відповідного напрямку на комбінаті (а.с.12-13, 51-53);

оцінку, яку надає відповідач обгрунтуванню рішення профспілки, суд не приймає, оскільки це суперечить положенням ст. 43 КЗпП України, в тому числі положенням частини 7 цієї статті, згідно якої до уваги слід приймати тільки наявність чи відсутність обгрунтування, а не оцінку самого обгрунтування;

фактично, відповідач в наказі про звільнення позивачки посилань на положення ч.7 ст. 43 КЗпП України не зробив, тобто цією правовою нормою, на яку посилається представник відповідача в судовому засіданні, не керувався, тому посилання відповідача на положення цієї правової норми є безпідставними;

відповідач не надав доказів того, що ним було запропоновано позивачці всі вакантні посади на підприємстві, відповідно до наданого списку (а.с.166-168), також не надав доказів стосовно наявності переваг у інших працівників перед позивачкою, стосовно зайнятих ними посад в період після персонального попередження позивачки про її можливе звільнення;

- згідно положень ст. ст. 43, 252 КЗпП України, ст.ст. 38. 39, 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», витікає, що вирішення питання про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником, який є членом профспілки, за ініціативи роботодавця, віднесено законом до виключної компетенції первинної профспілкової організації, яка вирішує це питання, відповідно до мети створення профспілки, тобто здійснення захисту трудових прав і інтересів членів профспілки.

- згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, зазначено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП України; звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник; відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

- суд не погоджується з думкою відповідача, що рішення профспілки про відмову в наданні згоди на звільнення працівника має містити саме, правове обгрунтування відмови, оскільки таке тлумачення суперечить правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах Верховного Суду України від 24 вересня та від 22 жовтня 2014 року, оскільки Верховний Суд зазначив, що "В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами".

- суд вважає, що саме за зазначеними критеріями рішення ПП "Свободу Праці" про відмову у наданні згоди на звільнення позивачки слід визнати належно обгрунтованим;

- стосовно правового висновку Верховного Суду України від 19.05.2015 року у справі № 21-107а15, де зауважено, що суд, розглядаючи трудовий спір, має з'ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови, і не вправі давати оцінку обґрунтованості самого рішення; і лише у разі відсутності в рішенні обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації, - суд вважає, що вимога про наявність саме правового обгрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника суперечить правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах Верховного Суду України від 24 вересня та від 22 жовтня 2014 року, де надано більш обґрунтоване поняття "обгрунтування відмови", при цьому слід врахувати, що ч.7 ст. 43 КЗпП України не містить в собі такого поняття як "правове обгрунтування"; разом з тим у висновках ВСУ не має визначення, що таке правове обгрунтування;

- згідно статті 38 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкова організація приймає рішення самостійно, на власний розсуд і не зобов'язана надавати згоди на розірвання трудового договору навіть при обґрунтованому поданні про звільнення;

- згідно ч.ч. 4, 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», та ч.ч. 5, 7 ст. 43 КЗпП України передбачено, що "Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим; у разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника); виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття; у разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору; зазначені вимоги закону, стосовно строків та стосовно обгрунтування профспілкою "Свободу Праці" відмови у надані згоди на звільнення позивачки, були дотримані профспілкою, і в судовому засіданні ці факти сторонами не заперечувалися;

- згідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, з чого витікає, що позивачкою термін звернення до суду з даним позовом було дотримано, про своє звільнення їй стало відомо 29.02.2016 р., до суду вона надала позов 02.03.2016 р.;

- враховуючи вищезазначені обставини та вимоги закону, суд доходить висновку, що є підстави для визнання незаконним наказу відповідача № 80 від 29.02.2016 р . про звільнення позивачки ОСОБА_1 з підприємства відповідача, та стягнення з відповідача на користь позивачки заробітної плати за вимушений прогул, при цьому суд погоджується з розрахунком середньої заробітної плати, який надала позивачка, і яка складає загальну суму - 13227.36 грн. за період з 01.03.2016 р. по 13.05.2016 р., тобто за 51 робочий день; при цьому відповідач будь-яких заперечень стосовно розрахунку не надав;

- згідно ч.ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір; при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені правові норми, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки повністю обгрунтувані і відповідають вимогам закону, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.п.2, 4 ст. 367 ЦПК України, суд доходить висновку про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період - не більше одного місяця.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», суд дійшов висновку про покладення судових витрат у справі на відповідача та стягнення з нього в дохід держави України судового збору за одну задоволену немайнову вимогу - 551.20 грн., та за одну задоволену майнову вимогу - 551.20 грн., всього - 1102.40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 218, 222,223, 294, 367 ч.1, п.п.2,4 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

1. Поновити ОСОБА_1, 06.09.1973 р. н., уродженку ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, зареєстровану за місцем проживання по бул. ОСОБА_4АДРЕСА_1, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, на роботі, на посаді інженера з проектно-кошторисної роботи 1 категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (код ЄДРПОУ філії ВГМК ДП ОГХК - 39389830, адреса філії: 51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Степова, 1), код ЄДРПОУ підприємства ДП ОГХК - 36716128, адреса підприємства: 03035, м. Київ, Солом'янський район, вул. Сурікова, 3).

2. Стягнути з Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія", код ЄДРПОУ- 36716128, юридична адреса: 03035, м. Київ, Солом'янський район, вул. Сурікова, 3, (філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія", код ЄДРПОУ - 39389830, юридична адреса: 51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Степова, 1), на користь ОСОБА_1, 06.09.1973 р. н., уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, зареєстрованої за місцем проживання по бул. ОСОБА_4АДРЕСА_1, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, - 13227.36 грн. (тринадцять тисяч двісті двадцять сім гривень 36 копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2016 р. по 13.05.2016 р., тобто за 51 робочий день, з утриманням із зазначеної суми податків та інших обов'язкових платежів.

Судові витрати у справі, в виді судового збору, за одну задоволену немайнову вимогу - 551.20 грн., та за одну задоволену майнову вимогу - 551.20 грн., - всього на суму 1102.40 грн., покласти на відповідача, Державне підприємство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія", стягнувши з нього в дохід держави України судовий збір на загальну суму - 1102.40 грн.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період - не більше одного місяця.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам та третій особі.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.