УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

позивача ОСОБА_1,

предстаника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, третя особа Відділ державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управляння юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

З метою забезпечення позову представник позивача в судовому засіданні подав заяву, в якій позивач просить суд накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4, зокрема на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення вищевказаного клопотання.

Розглянувши вищенаведене клопотання суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зазначає, що позивачем та його представником не було доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а саме представником позивача не було надано доказів того, що можливий продаж відповідачем належної йому квартири призведе до ситуації, за якої у відповідача не буде іншого майна за рахунок якого можливо виконати рішення суду. При цьому, з першого абзацу довідки ВДВС Сєвєродонецького МУЮ від 21.12.2015 року вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів, в той час як обґрунтованість та правильність формули розрахунку пені за прострочення сплати аліментів підлягає окремому доказуванню під час розгляду справи по суті.

Суд також звертає увагу на те, що на час розгляду справи квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності не тільки відповідачу, а і ОСОБА_6, яка не бере участі у розгляді справи. Отже, накладення арешту на квартиру призведе до обмеження прав особи, яка не бере участі у розгляді справи.

Суд також зазначає, що позивач просить накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно відповідача, проте не вказує на яке саме нерухоме та рухоме майно, крім вищевказаної квартири, слід накласти арешт та не надає доказів належності конкретного майна відповідачу.

Враховуючи викладене, не вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Згідно із пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 за змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову від 20.01.2016 року відмовити.

Копії ухвали надіслати позивачу, відповідачу та треті особі для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Б. Баронін