Справа № 303/2256/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі: головуючого - Власова С.О.,

суддів - Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

секретарі - Рогач О.Я.,

з участю : позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, приватний нотаріус Мукачівськго міського нотаріального округу Пуга А.М. про визнання договору іпотеки недійсним та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, приватний нотаріус Мукачівськго міського нотаріального округу Пуга А.М., в якому просила визнати недійсним іпотечний договір від 17.11.2005, укладений між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міськрайонного нотаріально округу, зареєстрований в реєстрі за № 3974 та виключити з реєстру іпотеку, заборонити відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 17.11.2005 року, а саме: нерухоме майно - будинок загальною площею 58,90 кв.м., житловою площею 118,40 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 17.11.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та нею був укладений договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку банку нерухоме майно - будинок загальною площею 58,90 кв.м., житловою площею 118,40 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1, Закарпатської області, у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №MKA1GK00000040, укладеним з ЗАТ КБ «ПриватБанк». Вважає укладений іпотечний договір таким, що не відповідає вимогам закону та порушує майнові права її доньки. Зазначає, що на момент укладання спірного договору вона була зареєстрована в будинку, який є предметом договору іпотеки і проживала в ньому разом зі своєю малолітньою донькою, яка набула таким чином право користування цим житлом. Враховуючи те, що на момент укладання договору іпотеки неповнолітня донька позивачки проживала в даному будинку, вважає що даний договір порушує її права. Крім того, даний правочин був вчинений без дозволу органу опіки і піклування, що суперечить вимогам чинного законодавства, чим порушено право неповнолітньої дитини.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22.10.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вважає, що суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору іпотеки, оскільки не взяв до увагою вимоги чинного законодавства спрямовані на захист прав та інтересів дитини. Зокрема, судом проігноровано те, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задоволити з наведених в ній підстав.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги за її безпідставністю і необґрунтованістю та просила рішення суду залишити без змін, оскільки таке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Пуга А.М. в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутністю та вирішити позов на розсуд суду.

Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з'явився хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав..

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами, що на момент укладення договору іпотеки, з боку відповідача ПАК КБ «ПриватБанк», було допущено порушення вимог законодавства, а саме ч. 2 ст. 177 СК України та ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства». Крім того, вказує, що порушення було допущено з боку самої позивачки, а не банком, оскільки саме на батьків неповнолітніх дітей покладений обов'язок отримання дозволу органу опіки і піклування.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 16.11.2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №MKA1GK00000040 відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 16 000 дол. США, строком до 16.11.2015 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 17.11.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку банку нерухоме майно - будинок загальною площею 58,90 кв.м., житловою площею 118,40 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1, Закарпатської області (а.с. 6-7).

Як стверджує позивачка та як слідує з довідки ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» від 14.04.2015 року (а.с. 9), на момент укладення оскаржуваного договору іпотеки, у будинку, який є предметом іпотеки, що за адресою АДРЕСА_1, проживала та була зареєстрована донька ОСОБА_1 - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка, посилаючись на ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» з яких слідує, що батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання, стверджує, що укладений нею з ЗАТ КБ

«ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») договір іпотеки є недійсним.

Однак, з такими твердженнями позивачки колегія суддів не може погодитися, оскільки на момент укладення оскаржуваного договору іпотеки дані норми закону не діяли, так як слідує з пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 44 постанови № 5 від 30.03.2012, положення статті 12 Закону України від 2 червня 2005 року № 2623-IV "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", яка вимагає попередньої згоди органу опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування якими мають безпритульні діти, діють з 1 січня 2006 року і на договори, укладені до цієї дати, не поширюються.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи слідує, що при укладенні договору іпотеки від 17.11.2005 року, права позивачки не порушено.

З позовом в інтересах неповнолітніх дітей, права яких, на думку ОСОБА_1 порушено, позивачка не подавала, оскільки як слідує з матеріалів справи, зокрема з позовної заяви така звернулася до суду з позовом від свого імені а не в інтересах своєї доньки.

Враховуючи те, що права позивачки, укладеним договором іпотеки не порушено та те, що позивачкою не наведено підстав, передбачених ст. 215 ЦК України щодо недійсності правочину, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову.

Посилання позивачки на те, що в будинку на даний момент проживає малолітній онук, також не може бути підставою для задоволення позову, оскільки як слідує з пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 44 постанови № 5 від 30.03.2012, будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини тощо) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Встановивши вищевказані фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши вимоги закону, які регулюють спірні правовідносини сторін, суд першої інстанції дійшов цілком законного висновку про відсутність належних підстав для визнання недійсним договору іпотеки, оскільки при укладенні такого не потрібно було дозволу органу опіки та піклування і тому прав дитини не було порушено.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на вищевикладене, є безпідставними і висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст. 307, 308,313, п.1 ч.1 ст.314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_10, який діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22.10. 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :