АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7.09.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

Комунального некомернійного підприємства «Центр первинної медико-санітарної

допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного

підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м.

Києва, 3-особа: ОСОБА_2

про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної

відповідальності

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 р. задоволено позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва, 3-особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу № 168-к директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва ОСОБА_2 від 7.12.2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення до лікарів відділення невідкладної медичної допомоги по дорослому населенню» - «за неналежне виконання функціональних обов'язків Посадової інструкції, а саме п. 3.18, до лікаря ВНМД дорослому населенню ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення - догану»;

стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико- санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва просить це рішення скасувати і постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з 01.11.2013 р. працював на посаді лікаря невідкладних станів відділення невідкладеної медичної допомоги Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" Голосіївського району м. Києва, що підтверджується наказом № 5 від 01.11.2013 р.

Наказом директора КНП ОСОБА_2 від 07.12.2015 р. № 168-к позивач ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання функціональних обов'язків Посадової інструкції, а саме п. 3.18 (а.с. 5-6).

Згідно вказаного наказу підставою для його видання був рапорт старшої медичної сестри АЗПСМ № 8 щодо факту невидачі лікарських свідоцтв про смерть у вихідний день лікарями ВНМД КНП "ЦПМСД № 2" Голосіївського району м. Києва.

Обгрунтовуючи позов ОСОБА_1 зазначав про те, що даний наказ видано з порушенням вимог трудового законодавства, без належних підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, у зв"язку з чим вважає наказ незаконним.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2015 р. старша медична сестра амбулаторії № 8 ОСОБА_3 подала директору KHПОСОБА_2 рапорт, відповідно до якого довела до відома директора про те, що лікарями КНМД по дорослому населенню (ОСОБА_1, ОСОБА_8) було недотримання наказу по КНП від 28.04.2015 р. № 67/1 "Про внесення змін до наказу № 23 від 12.02.2015 р. про впровадження ведення медичної документації, яка засвідчує випадки смерті", а саме пункт 1, особливо пп. 4.3 (а.с.62).

На підставі вказаного рапорта у лікаря ОСОБА_4 були відібрані пояснення, чергування якої передувало чергуванню ОСОБА_1

Так, з пояснювальної записки ОСОБА_4 (а.с.63) від 23.11.2015 р. вбачається, що вона 21.11.2015 р. о 08 годині заступила на добове чергування, виконувала свої функціональні обов'язки. 22.11.2015 р. вона була на виклику, де констатувала біологічну смерть громадянина. При виписці лікарського свідоцтва про смерть вона побачила, що це останній бланк, про що доповіла на наступний день черговому лікарю ОСОБА_1

26.11.2015 р. директором КНП ОСОБА_2 був виданий наказ № 115/1 "Про проведення службового розслідування по факту невидачі лікарського свідоцтва про смерть" (а.с.80).

За результатами проведеного службового розслідування був складений Акт № б/н (а.с.81-83) засідання комісії КНП "ЦПМСД № 2" Голосіївського району м. Києва від 27.11.2015 р. з питань розгляду факту зазначеного в доповідній записці старшої медичної сестри амбулаторії № 8 КНП "ЦПМСД № 2" Голосіївського району м. Києва ОСОБА_3

Згідно Висновку комісії, було прийнято рішення про те, що комісія визнала і підтвердила факти порушення та недбалого виконання регламентованих наказів по закладу щодо видачі лікарського свідоцтва про смерть (форми № 106/о) завідувачем ВНМД (для дорослого населення) ОСОБА_5 та лікарями ОСОБА_1 і ОСОБА_6; за відсутність контролю щодо наявності та своєчасної видачі лікарями ВНМД (для дорослого населення) форми № 106/о застосувати до завідувача ОСОБА_5 дисциплінарне стягнення - догану; за неналежне виконання професійних обов'язків застосувати до лікаря ВНМД (для дорослого населення) ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - догану; за неналежне виконання професійних обов'язків - застосувати до лікаря ВНМД (для дорослого населення) ОСОБА_7 дисциплінарне стягнення - догану.

В подальшому був виданий оспорюваний наказ № 168-к від 07.12.2015 р. про притягнення вищевказаних лікарів, в т.ч. і позивача до дисциплінарної відповідальності.

Згідно ст.139 КЗпП України працівники зобов"язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст.ст.139, 140, 142 КЗпП України та п.24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20.07.1984 р., порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівники покладених на нього трудових обов'язків.

Тобто, виходячи із змісту вказаних правових норм, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому закон вимагає щоб факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Порядок застосування дисциплінарних стягне нень передбачено ст.ст.148, 149 КЗпП України.

Так, згідно ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (якому надано право прийняття на роботу) безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю або його перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівникам. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що перш ніж винести працівникові догану чи звільнити його роботодавець повинен отримати від нього письмові пояснення з приводу вчиненого дисциплінарного правопорушення. Якщо на підставі такого пояснення працівника роботодавець дійде висновку, що дисциплінарний проступок дійсно мав місце і відсутні будь-які обставини, які можна було б вважати такими, що виключають притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, то роботодавець видає наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення.

Постановлюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що при виданні оспорюваного наказу в частині притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани відповідачем порушено вимоги трудового законодавства.

Так, судом встановлено, що в оспорюваному наказі не міститься визначення який саме дисциплінарний проступок та якої тяжкості вчинив особисто позивач; міститься лише посилання на рапорт старшої медичної сестри від 23.11.2015 р. щодо факту невидачі лікарських свідоцтв про смерть у вихідний день, де відсутні конкретні дати невидачі цих свідоцтв, а лише зазначені прізвища лікарів.

З п.2 наказу також вбачається, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання функціональних обов»язків Посадової інструкції, а саме, п.3.18 до лікаря відділення невідкладної медичної допомоги для дорослого населення, згідно якого основними функціями лікаря є, у тому числі, видача у вихідні та святкові дні довідок про смерть пацієнтів (а.с.74-79). З вимогами посадової інструкції позивач був ознайомлений у встановленому порядку.

Судом встановлено, що 22.11.2015 року позивач ОСОБА_1 заступив на добове чергування, що лікар ОСОБА_4, яка здавала зміну, повідомила його про відсутність бланків Лікарських свідоцтв про смерть. Враховуючи те, що це був вихідний день (неділя), позивач не мав можливості забезпечити наявність бланків. У день чергування він за викликом зафіксував смерть громадянина, але родичам пояснив про те, що отримати лікарське свідоцтво можна на наступний день (в понеділок) в амбулаторії. Даний факт не заперечувався жодною із сторін.

23.11.2015 р. родичі померлого, смерть якого була зафіксована позивачем, отримали в амбулаторії Лікарське свідоцтво про смерть, при цьому жодних письмових скарг на дії лікаря ОСОБА_1 не подавали. Факт наявності усних скарг на дії лікаря під час розгляду справи також не знайшов свого підтвердження.

Відповідно до Наказу МОЗ України № 545 від 08.08.2006 р. "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті" Перший примірник лікарського свідоцтва про смерть лікар видає родичам померлого чи іншим особам, які зобов'язалися поховати померлого.

Пунктом п.8 Примірного положення про лікаря лікар відділення невідкладеної медичної допомоги зобов'язаний вимагати від лікаря, який здає зміну, передачі оснащення та матеріальних цінностей бригади невідкладеної медичної допомоги згідно з описом.

Проте, у даному випадку при здачі зміни лікарем ОСОБА_4 було повідомлено позивача про відсутність бланків Лікарських свідоцтв про смерть, тому, забезпечити передачу таких бланків лікар не могла.

Між тим, лікар ОСОБА_4при прийнятті зміни 21.11.2015 р. з одним бланком лікарського свідоцтва про смерть не вжила заходів щодо забезпечення бланками та передачі їх наступній зміні, враховуючи, що у суботу дане питання можна було вирішити.

До того ж, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що завідувачем відділення невідкладної допомоги ОСОБА_5 також не було належним чином виконано своїх посадових обов»язків, не було дотримано вимог Положення про пункт (Відділення) невідкладної медичної допомоги для дорослого населення (наказ № 61 від 18.03.2015 р.), а саме не було забезпечено чергових лікарів відділення, зміна яких припадала на вихідні дні, зокрема, 22.11.2015 р. (неділя) бланками Лікарських свідоцтв про смерть, що є бланками суворої звітності. Саме такі дії завідувача відділенням призвели до неможливості виконання лікарями своїх посадових обов'язків належним чином у вихідний день.

Суд також правильно вважав, що не можуть бути взяті до уваги доводи представника відповідача на те, що позивач ОСОБА_1 не вжив заходів реагування на відсутність бланків, зокрема, не подав відповідний рапорт керівництву, оскільки зміна позивача випадала на вихідний день (неділя), керівництва КНП у вихідний день на місті не було, а тому, подавати будь-які рапорти було нікому.

Проте, позивач ОСОБА_1 після закінчення своєї зміни, у перший робочий день, 23.11.2015 р. подав відповідний рапорт до керівництва КНП. Але при цьому слід зазначити, що даний рапорт був переданий завідуючим відділення ОСОБА_5 та зареєстрований лише 30.11.2015 р. о 09 год. ранку. Як пояснив у своїх поясненнях позивач, даний рапорт він передав завідуючому відділенням 23.11.2015 р.

При застосуванні дисциплінарного стягнення до позивача відповідачем не був складений акт про порушення позивачем трудової дисципліни, не було враховано, що позивач 23.11.2015 р. подав рапорт до керівництва КНП про відсутність бланків, не враховано, що отримання бланків Лікарських свідоцтв про смерть, що є бланками суворої звітності, у вихідний день (неділю) є неможливим у зв»язку із особливістю процедури їх збереження та отримання відповідно до наказу МОЗ України від 8.08.2006 р. №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».

Також, при накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем не було дотримано вимог ч.1 ст.149 КЗпП України, оскільки, як встановлено судом, письмові пояснення з приводу даного випадку невидачі свідоцтва про смерть, у позивача ОСОБА_1 відібрані не були.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при видачі оспорюваного наказу відповідачем не було проведено належної перевірки встановленого факту невидачі свідоцтва, не було з"ясовано всіх обставин, не встановлено наявність чи відсутність порушень з боку позивача, та їх причин, його вини у невидачі вказаного свідоцтва, що стало причиною видання незаконного наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргуКомунального некомернійного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва - відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.07.2016 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :