Справа № 487/8906/15-ц
Провадження № 2/487/475/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в подальшому уточнив позов та просив провести розподіл спільного нажитого майна, яке є об'єктом права спільної власності подружжя, а саме визнати за ним право власності на 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1; 1/2 частки земельної ділянки АДРЕСА_2; 1/2 частки дачного будинку АДРЕСА_2.

В позові позивач зазначив, що з 17.10.1983 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, в даному шлюбі у них народилось двоє дітей, син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 Під час шлюбу, було придбано житловий будинок АДРЕСА_1; земельна ділянка АДРЕСА_2; дачний будинку АДРЕСА_2.

В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них є двоє дітей, син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час перебування у шлюбі було придбано житловий будинок АДРЕСА_1; земельна ділянка АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2015 року; дачний будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2015 року.

Згідно ст. ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; за час шлюбу, але за кошти які належать їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної ресторації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.п. 22-25Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України і ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

П.23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69СК, ч. 3ст. 368ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до п. 24 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4ст. 65 СК).

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що спірне нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуто під час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі, на підставі укладених відповідачем договорів в інтересах сім'ї. При цьому, при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно ст. 70 ч.1 СК України суд вважає частки позивача та відповідача рівними, тобто по 1/2 частки кожному.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1; 1/2 частки земельної ділянки АДРЕСА_2; 1/2 частки дачного будинку АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6090 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку дачного будинку АДРЕСА_2.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з моменту проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і в порядку, передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін