Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківський прав і стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та змінити розмір аліментів, стягнувши ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 26.12.2009 р. вона та відповідач уклали шлюб. 17.02.2011 р. у шлюбі народилась донька. Оскільки відповідач на брав участі у вихованні та утриманні дитини, позивачка звернулась до суду з позовом і з відповідача рішенням суду по справі №2-1139/11 з 28.09.2011 р. стягнуто аліменти. Крім того, рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 07.10.2013 р. розірвано шлюб між сторонами. Позивачка сама виховує доньку, турбується про її розвиток, забезпечує дитину всім необхідним. Відповідач не приймав участі у вихованні дитини, не турбувався про її розвиток, не піклувався про здоровя дитини, не займався її оздоровленням та відпочинком, не відвідував дошкільні навчальні заклади дитини, не дає кошти на її утримання, в звязку з чим заборгованість по аліментам станом на 01.10.2015 р. становить 39 744,05 грн. Згідно психологічного висновку позитивне чи негативне психоемоційне ставлення дитини до батька відсутнє, оскільки взаємовідносин між ними немає, тому на думку позивачки позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. Відповідач веде маргінальний образ життя, оскільки бере позики та не сплачує їх, живе в умовах нижче рівня проживання для людини, притягувався до кримінальної відповідальності. Позивачка з дитиною знаходиться у скрутному матеріальному становищі, відповідач не приймає участі в утриманні дитини, не сплачує аліменти. Оскільки відповідач не працює, отримує мінливий, нерегулярний дохід, позивачка просить змінити розмір, встановлений рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області (справа №2-1139/11) та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн. щомісячно.

ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, в якому просить визначити спосіб його участі у вихованні дочки, а саме: призначити періодичні побачення з дочкою тричі на тиждень за можливою участі ОСОБА_1 з 09:00 год. ранку до 20:00 год. вечора; брати дочку на відпочинок терміном 30 календарних днів в період літніх канікул; приймати участь у батьківських зборах та інших заходах шкільних, освітніх і спортивних закладів. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що народження дитини було знаковою подією в його житті, до якого він ретельно готувався, знявши строком на три місяці квартиру в м. Ялта, щоб дочка народилась під наглядом фахових і досвідчених лікарів та перші місяці життя провела біля моря в екологічно чистому середовищі. На шостий день після народження дитини ОСОБА_1 фактично викрала дитину і переїхала на постійне проживання до своїх батьків в с. Валуйське Луганської області, де проживала з донькою до 2014 року, періодично приїжджаючи до м. Харкова. Протягом трьох років ОСОБА_2 декілька разів приїжджав в с. Валуйське Луганської області, намагаючись мирним шляхом домовитись щодо реалізації свого права на участь у вихованні та утриманні дитини і спілкування з нею. Проте, ОСОБА_1 умисно і свідомо перешкоджала ОСОБА_2 у виконанні батьківських обовязків, забороняла спілкуватись з дочкою, створювала у дитини негативне відношення до батька та навязувала переконання, що в дочки немає батька і ніколи не було. На протязі цього часу ОСОБА_2 вдалось лише епізодично спілкуватись з донькою. ОСОБА_2 вважає, що факти обєктивного невиконання ним батьківських обовязків по вихованню дитини є виключно наслідком створення штучних перешкод з боку ОСОБА_1, з якою проживає дитина. ОСОБА_2 вважає, що зазначені фактори не можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, оскільки у даному випадку повністю відсутня його винна поведінка і свідоме нехтування своїми обовязками. Особа, яка не виконує своїх батьківських обовязків внаслідок створення штучних перешкод з боку іншого з батьків, не може бути позбавлена батьківських прав. Сімейне законодавство врегульовує можливість більш значної участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, а практична реалізація судової процедури усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей із нею надасть безперешкодний доступ до дитини. ОСОБА_2 в інтересах дочки не заперечує, щоб його побачення з дитиною відбувались у присутності матері.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свій позов та просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити. Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні підтримали зустрічний позов ОСОБА_4, просили його задовольнити в повному обсязі, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просили відмовити. Третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради повідомлені належним чином про місце і час судового розгляду справи в судове засідання повторно не зявились, подали суду письмовий висновок щодо розвязання спору та просили розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування, тому суд розглядає справу у їх відсутність (а.с.73).

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

26 грудня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Після народження дитини, в лютому 2011 року позивачка ОСОБА_1 разом з донькою, не погоджуючи це питання з батьком дитини ОСОБА_2, переїхала проживати до своїх батьків в с. Валуйське Станично-Луганського району Луганської області та проживала до осені 2014 року, коли повернулась до м. Харкова як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, разом із донькою ОСОБА_3 (а.с.12).

На протязі чого часу батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 епізодично спілкувались між собою. Батько дитини ОСОБА_2 всього декілька разів бачився з донькою, оскільки проживав окремо від дитини в іншому місті, та враховуючи погіршення взаємовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, яка 13.08.2013 р. звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2, зазначивши в позові, що у них з чоловіком різні характери та погляди на життя та з лютого 2011 року вони не живуть однією сімєю та не ведуть спільного господарства. Справа була розглянута у відсутність ОСОБА_2 Рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 07.10.2013 р. розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.14).

Згідно ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За заявою матері, батька дитини у відповідності до ст. 158 Сімейного кодексу України орган опіку та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчених умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

В звязку з відсутністю порозуміння між батьками щодо участі батька у вихованні доньки, в 2015 році ОСОБА_2 звертався до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради із заявою з питання усунення перешкод в спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також встановлення її міста мешкання в м. Харкові. У відповіді №1907/0/202-15 від 19.11.2015 р. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради повідомили ОСОБА_2, що в компетенцію служб у справах дітей не входить розшук дітей та встановлення місця їх проживання (а.с.112-113).

Раніше, 29.12.2014 р. ОСОБА_2 звертався до чергової частини ГУМВС України в Харківській області із заявою, в якій просив вжити заходів щодо розшуку його колишньої дружини ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають на тимчасово окупованій території, а саме в с. Валуйське Станично-Луганського району Луганської області та з 22.07.2014 р. перестали виходити на зв'язок зі своїми рідними. 20.03.2015 р. до УКР ГУМВС України в Харківській області звернулась ОСОБА_1 із заявою про припинення її розшуку, оскільки вона на даний час мешкає разом із донькою в м. Харкові, з колишнім чоловіком не підтримує жодних стосунків з 2011 року (а.с.209).

Таким чином, наведене підтверджує доводи ОСОБА_2 про те, що він вживав заходів щодо встановлення місця знаходження свої доньки з метою участі в її вихованні та спілкування з нею, чому заперечувала мати дитини позивачка ОСОБА_1, що підтверджує відсутність винної поведінки з боку ОСОБА_2 та свідомого нехтування його обовязкамищодо участі у вихованні доньки ОСОБА_2 Мишель-Анастасії.

В позовній заяві мати дитини ОСОБА_1 вказує, що відповідач ОСОБА_2 не приймав участі у вихованні дитини, не турбувався про її розвиток, не піклувався про здоровя дитини, не займався її оздоровленням та відпочинком, не відвідував дошкільні навчальні заклади дитини, не дає кошти на її утримання, в звязку з чим заборгованість по аліментам становить 39 744,05 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачка ОСОБА_1 надала наступні документи: розрахунок заборгованості по аліментам; психологічний висновок про відсутність взаємовідносин з батьком; довідки Валуйської сільської лікарні та дошкільного навчального закладу освіти Валуйської сільської ради про те, що вони батька дитини не бачили; довідки дошкільного навчального закладу Харківської міської ради, викладача курсів англійської мови та КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №23» про те, що батько дитини на протязі 2014 - 2015 р.р. не бачили (а.с.16-17, 26-28, 41-43, 44-47).

Відповідач ОСОБА_2 зазначив, що протягом трьох років (2011-2014 р.р.) він декілька разів приїжджав в с. Валуйське Станично-Луганського району Луганської області, намагаючись мирним шляхом домовитись щодо реалізації свого права на участь у вихованні та утриманні дитини і спілкування з нею. Проте, позивачка ОСОБА_1 умисно і свідомо перешкоджала ОСОБА_2 у виконанні батьківських обовязків, забороняла спілкуватись з дочкою, створювала у дитини негативне відношення до батька. На протязі цього часу ОСОБА_2 вдавалось лише епізодично спілкуватись з дочкою.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 проживав окремо від доньки в іншому місті, лише епізодично спілкувався з дочкою, його не бачили працівники Валуйської сільської лікарні та дошкільного навчального закладу освіти Валуйської сільської ради, що в даному випадку, враховуючи вищенаведені обставини, не є підтвердженням ухилення ОСОБА_2 від виконання обов'язків по вихованню доньки та не можуть слугувати підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

В 2014-2015 р.р. позивачка не повідомляла відповідача про місце, де вона разом з дочкою мешкає, таким чином, чинила перешкоди в спілкуванні з малолітньою дочкою, в звязку з чим на протязі 2014-2015 р.р. відповідач ОСОБА_2 звертався до ГУМВС України в Харківській області із заявою про розшук його колишньої дружини ОСОБА_1 та доньки (а.с.209) таУправління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради із заявою щодо усунення перешкод в спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3 та встановлення її міста мешкання в м. Харкові (а.с.112-113).

Вказані доводи відповідача ОСОБА_2 щодо перешкоджання йому у виконанні батьківських обовязків та заборони спілкуватись з дочкою з боку матері дитини позивачки ОСОБА_1, наданими позивачкою доказами не спростовуються. Відсутні також докази, підтверджуючі, що відповідач ОСОБА_2 знав про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини та про заборгованість по аліментах, мав можливість сплачувати аліменти та свідомо ухилявся від їх сплати.

В обґрунтування своїх вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав ОСОБА_1 надала висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 23.12.2015 р., згідно якого Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає в інтересах дитини позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с.74-76).

Проте, суд не погоджується з вказаним висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, вважаючи його недостатньо обґрунтованим, враховуючи той факт, що при розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради проводилось за відсутності ОСОБА_2, достеменно не встановлено з яких причин ОСОБА_2 не приймав участі у вихованні та утриманні доньки ОСОБА_2 Мишель-Анастасії, не враховані наведені в суді доводи ОСОБА_2 про те, що батьківські обовязки він не міг належним чином виконував внаслідок створення штучних перешкод з боку матері дитини ОСОБА_1, яка проти його волі відвезла дитину до своїх батьків і останнім часом скривала від ОСОБА_2 місцезнаходження дитини.

Статтею 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Проте, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що неналежне виконання ОСОБА_2 батьківських обовязків по вихованню доньки ОСОБА_2 Мишель-Анастасії сталося в звязку із створення штучних перешкод з боку матері дитини ОСОБА_1, з якою проживає дитина. Дії відповідача ОСОБА_2 не розцінюються судом як ухилення від виховання дитини, оскільки у даному випадку відсутня винна поведінка ОСОБА_2 і свідоме нехтування ним своїми обовязками, в звязку з чим, виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, та враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 Мишель-Анастасії.

Сімейне законодавство врегульовує можливість участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіку зустрічей із нею.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги викладене, та виходячи з інтересів дитини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 17.02.2011 р. н., задоволенню не підлягають, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню та встановлює порядок участі ОСОБА_2у вихованні доньки ОСОБА_3, визначивши час побачення ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_2 Мишель-Анастасією упершу, третю суботу та другу, четверту неділю місяця з 10:00 год. до 17:00 год. в присутності матері дитини ОСОБА_1 В іншій частині зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, враховуючи що ОСОБА_2 не надав суду доказів того, що він має постійне місце проживання, постійне місце роботи та може забезпечити спільний відпочинок з донькою в період літніх канікул, а також не навів доказів, підтверджуючих факт заборони його участі в батьківських зборах та інших заходах шкільних, освітніх і спортивних закладів.

Рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 2011 р. (справа №2-1139/11) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 28.09.2011 р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.15).

Статтею 192 Сімейного Кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Як зазначається в розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем, боржник ОСОБА_2 не надав довідки про розмір своїх доходів, тому розрахунок проводився, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати Зміївського району Харківської області (а.с.16,17). Суду відповідач ОСОБА_2 також на надав доказів, підтверджуючих той факт, що має постійне місце роботи та регулярний дохід.

Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що має істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що слід змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 2011 р. (справа №2-1139/11), та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 28.10.2015 р. до досягнення донькою повноліття.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 19, 157-159, 164, 184, 192 Сімейного України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 2011 р. (справа №2-1139/11), та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 28.10.2015 р. до досягнення донькою повноліття.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2задовольнити частково.

Встановити порядок участі ОСОБА_2у вихованні доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, визначивши час побачення ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_2 Мишель-Анастасією упершу, третю суботу та другу, четверту неділю місяця з 10:00 год. до 17:00 год. в присутності матері дитини ОСОБА_1.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 487,20 грн. на наступні реквізити: р/р 0004, код бюджетної класифікації 22030001, код одержувача 37999675, банк одержувача ГУДКУ у Харківській області, МФО банку одержувача 851011, призначення платежу судовий збір за позовом ОСОБА_1 Київський районний суд м. Харкова, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ