УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Львівської Іудейської релігійної громади БЕЙС ААРОН ВЕІСРАЕЛЬ до ОСОБА_6, Першої Львівської державної нотаріальної контори про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року позивач Львівська Іудейська релігійна громада БЕЙС ААРОН ВЕІСРАЕЛЬ звернувся до суду з позовом, в якому просив

встановити факт належності Львівській Іудейській релігійній громаді БЕЙС ААРОН ВЕІСРАЕЛЬ Свідоцтва НОМЕР_1, виданого 17 лютого 1998 року Державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 яка складається з однієї кімнати житловою площею 17,5 кв. м, кухні та туалету у спільному користуванні, загальна площа квартири 23 кв. м, успадкованої після смерті спадкодавця ОСОБА_8

Позов мотивовано тим, що Львівська Іудейська релігійна громада БЕЙС ААРОН ВЕІСРАЕЛЬ має намір реалізувати свої права як власника майна - квартири АДРЕСА_1 успадкованої після смерті спадкодавця ОСОБА_8 (спадкова справа №706 за 1997 рік). Частина квартири є у спільній власності з відповідачем ОСОБА_9 На вказану квартиру державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори було видано правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак у такому допущено помилку в назві релігійної громади, зокрема, у слові ВЕІСРАЕЛЬ (у свідоцтві вказано «В``Ісроель»). Вказує, що різниця у написані назви є наслідком технічної помилки з боку осіб, які видавали документи. З метою усунення таких розбіжностей позивач письмово звертався до зацікавленої особи, однак можливості у такому виправленні не має, тому позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2016 року, позов задоволено. Встановлено факт належності Львівській Іудейській релігійній громаді БЕЙС ААРОН ВЕІСРАЕЛЬ Свідоцтва НОМЕР_1, виданого 17 лютого 1998 року Державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 яка складається з однієї кімнати житловою площею 17,5 кв. м, кухні та туалету у спільному користуванні, загальна площа квартири 23 кв. м, успадкованої після смерті спадкодавця ОСОБА_8

Відповідач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17 лютого 1998 року державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якому на підставі заповіту, посвідченого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 26 червня 1996 року і зареєстрованого в реєстрі за №3-3626, спадкодавцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є Львівська Іудейська релігійна громада «Бейс Аарон В``Ісроель», що знаходиться в м. Львові, вул. Бр. Міхновських, 4, на яку покладено обов'язок встановити надгробний пам'ятник на могилі ОСОБА_8. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_1 що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Львівською міською радою 15 грудня 1990 року за №Г-04327, зареєстрованого у Львівському МБТІ 26 грудня 1996 року за №15291 (а.с.6).

Департамент з питань культури, національностей та релігій Львівської обласної державної адміністрації 01 лютого 2016 року за вих.№01П/04 проінформував, що розпорядженням Представника Президента України у Львівській області від 30 листопада 1992 року №811 (п.1.4) зареєстровано статут Львівської Іудейської релігійної громади Бейс Аарон Веісраель, Залізничний район, вул. Бр. Міхновських, 4. У цьому ж пункті розпорядження зазначено «Пункт 1.3. Рішення облвиконкому №552 від 15 жовтня 1991 року вважати таким, що втратив чинність». Водночас повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 15 жовтня 1991 року №552 (п.1.3) було зареєстровано статут релігійної громади Іудейського віровизнання, Залізничний район, вул. Московська, 4. Жодних інших статутів релігійних громад, вказаних у інформаційному запиті, рішенням органу державної виконавчої влади не зареєстровано (а.с.70).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у свідоцтві про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8, помилково вказано назву позивача як «Львівська Іудейська релігійна громада «Бейс Аарон В``Ісроель», оскільки інших юридичних осіб, а саме релігійних організацій за вищевказаною адресою та з подібними назвами не зареєстровано у встановленому законом порядку. Суд дійшов правомірного висновку що оскільки наявність вказаних розбіжностей у документах є перешкодою для прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_8, тому з метою надання позивачу можливості розпоряджатися своєю власністю необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документа.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
М.К. Гримич
І.М. Фаловська