Справа № 461/6779/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва В.О.
Провадження № 22-ц/783/3272/16 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: позивача ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерно комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», Львівської обласної філії «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_4, про визнання договору поруки недійсним.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним. Викладаючи обставини справи, апелянт вказує на те, що зі змісту виданої на ім'я підписанта договору, ОСОБА_5, довіреності чітко випливає, що вона видана лише для правовідносин із питань укладення від імені відповідача кредитних договорів, угод факторингу, угод про надання авалю векселів, договорів про надання банківських гарантій, договорів про відкриття непокритих акредитивів, додаткових угод до вказаних договорів, угод про розірвання, Генеральних угод про співробітництво з питань кредитування, іпотечних договорів, гарантій, порук й лише для цих правовідносин представник був наділений правом укладати їх. Вчинення третейського застереження (третейської угоди) у договорі поруки №600/02.2-09/032 від 21.03.2008 року є виходом підписанта від імені відповідача цього договору, ОСОБА_5, за межі своїх повноважень згідно довіреності від 29.12.2007 року та порушенням положення ч.2 ст.203 ЦК України, в якій зазначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржене рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав і обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені у цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини.

Скориставшись своїм правом, ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом, в якому просила визнати недійсним п. 5.2 договору поруки №600/02.2-09/032 від 21.03.2008 року, покликаючись на те, що від імені банку даний договір підписала особа, яка не мала на те відповідних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням у момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст.203 ЦК.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину (зокрема зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам моральним засадам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним).

Відповідно до вимог ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Районним судом встановлено, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на даний час ПАТ «Укрсоцбанк») та позивач ОСОБА_2 21.03.2008 року уклали договір кредиту №600/02.2-09/130.

В забезпечення повернення кредитних коштів за договором кредиту третя особа ОСОБА_4, ПАТ «Укрсоцбанк» та позивач ОСОБА_2 уклали договір поруки № 600/02.2-09/032 від 21.03.2008 року, який від імені банку підписала ОСОБА_5, котра діяла на підставі довіреності від 29.12.2007 року.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.2 статті 5 «Врегулювання спорів» договору поруки № 600/02.2-09/032 від 21.03.2008 року передбачено, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст.5 Закону «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходяться за адресою 02002 м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Наведене свідчить про те, що згоду на передачу справи на розгляд третейського суду сторонами закріплено окремим пунктом у тексті самого договору поруки, а тому третейське застереження є невід'ємною частиною договору поруки № 600/02.2-09/032 від 21.03.2008 року, на вчинення якого представник банку ОСОБА_5 уповноважена згідно у умовами довіреності від 29.12.2007 року. Обмеження щодо конкретного змісту договору поруки, зокрема положень, які визначають порядок вирішення спорів, у виданій ОСОБА_7 довіреності, відсутні.

Про наявність третейського застереження у договорі поруки ОСОБА_2 було відомо з часу укладення цього договору - 21.03.2008 року, вона не заперечувала проти включення його до договору поруки, а її твердження про те, що оскільки вона не має юридичної освіти, а тому на момент укладення договору поруки не могла розуміти та оцінити чи виходить підписант даного договору від імені банку - ОСОБА_5 - за межі повноважень, які були надані їй довіреністю, не можуть свідчити про те, що про порушення своїх прав вона дізналась лише у червні 2015 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: