Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р.

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр енергетичних технологій» про відшкодування моральної шкоди, відшкодування упущеної вигоди, інших витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр енергетичних технологій» про відшкодування моральної шкоди, відшкодування упущеної вигоди, інших витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.07.2015 р. TOB «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» (далі - Відповідач) видало наказ №167-К від 06.07.2015, де міститься наступне:

«датою звільнення ОСОБА_1 за наказом від 16.02.2015 р № 162-К вважати недійсною; ОСОБА_1 звільнити з посадити професіонала з управління проектами та програмами у сфері матеріального (нематеріального) виробництва та диспетчера з 22 травня 2015 р.; виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.»

07.07.2015 р. Відповідач виплатив середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмирі 3686,31 грн. за період з 02 березня 2015 року по 22 травня 2015 року, заборгованість по заробітній платі 1724,74 грн., що підтверджується індивідуальною відомістю про застраховану особу.

07.07.2015 р. Відповідач видав позивачці трудову книжку (АЕ №305973), при цьому, Відповідач вніс наступний запис «запис за № 12 вважати недійсним на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.07.2015 № 523/7628/15-Ц. ОСОБА_1 звільнена з посади професіонала з управління проектами у сфері матеріального (нематеріального) виробництва та диспетчера з 22 травня 2015 року».

17.07.2015р. позивачка звернулась з заявою до Одеського міського центру зайнятості (далі - ОМЦЗ) з метою надання статусу безробітного. Однак, 23.07.2015 р. ОМЦЗ у листі вказав надати другий раз оригінали документи та відмовив у присвоєнні статусу безробітного та нарахуванні допомоги по безробіттю, у зв'язку з тим, що Відповідач неналежним чином заповнив трудову книжку (заднім числом звільнив працівника, у трудовій книжці не має причини звільнення та посилання на статтю та пункт закону, також в резолютивній частині рішення Суворовського районного суду м. Одеси не зазначив звільнення ОСОБА_1 з 22 травня 2015 року, - тому неможливо присвоїти статус безробітного та призначити допомогу по безробіттю). Співробітники ОМЦЗ для вирішення питання направили позивачку до Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеської області (далі - ТДІПП).

17.07.2015р. позивачка звернулась із заявою до ТДІПП щодо проведення документальної перевірки наданих документів, обґрунтувати правомірність дій TOB «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ», у випадку необхідності провести позапланову перевірку.

Позивачка також стверджує, що вона зверталась декілька разів до Відповідача щодо незаконності запису у трудовій книжці. Декілька разів в усній та телефонній формах спілкувалась з цього питання зі співробітниками ОМЦЗ та ТДІПП. Однак Відповідач відмовляв у виправленні помилки та наполягав на офіційних відповідях ОМЦЗ та ТДІПП.

30.07.2015 ТДІПП надала відповідь та зазначила наступне: «порушено наступні вимоги: частини 1-2 ст. 115 КЗпП (заробітна плата виплачувалася один раз на місяць та з порушенням термінів виплати), 4.1 ст.116 КЗпП України (заробітну плату за лютий та один робочий день березня поточного року виплачено 07.07.2015 р.), ст. 83 КЗпП України (не виплачена компенсація за невикористані дні щорічної відпустки), п. 4.1., гл. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 (наказ Відповідача № 167-К від 06.07.2015 суперечить діючому законодавству), ст. 34 Закону України «Про оплату праці» (не проводилась компенсація втрати частини заробітної плати)».

11.08.2015 р. позивачка подала заяву до TOB «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» щодо видання нового наказу, заповнення дублікату трудової книжки АЕ №854499 та внесення записів №11,12, розрахунку та виплатити компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати за лютий та один день березня.

12.08.2015 р. подала заяву до Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеської області щодо надання можливості ознайомитись з актом перевірки та надати його копію.

18.08.2015 року Територіальна державна інспекція з питань праці в Одеської області надала витяг з акту перевірки №15-027-040/0030 від 31.07.2014 року (далі - акт), що підтверджується листом від 18.08.2015 року за № 15-С0561/1322-005.

В п.5 акту зазначається, що Відповідач порушив ч. 1 ст. 47 КЗпП України, та зазначається наступне:

«належно заповнена трудова книжка не видається працівникові у день звільнення. Так, відповідно до наказу Товариства від 16.02.2015 року №162-К професіонала з управління проектами та програмами у сфері матеріального (нематеріального) виробництва та диспетчера ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 02.03.2015 за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України), проте відповідно до запису в журналі обліку руху трудових книжок трудову книжку ОСОБА_1 отримала не в день звільнення, а 07.07.2015 року, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 47 КЗпП України.

В п.6 акту зазначається, що Відповідач порушив вимоги п. 4.1 глави 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58, оскільки при затримці видачі трудової книжки з вини власники або уповноваженого ним органу днем звільнення вважається день видачі трудової книжки.

20.08.2015 року Відповідач зіпсував другий раз трудову книжку (АЕ №854499). А саме: «написали після 11 запису, 07 запис». Позивачка вважає, такими діями відповідач знущався над нею, та навмисно зіпсував книжку, яку вона купувала за власні кошти, що підтверджується квитанцією №47 від 28.07.2015, рахунком-фактори № Пуг-600116 від 28.07.2015, видатковою накладною №Пуг-000117 від 28.07.2015. Позивачка повністю поновила всі записи в трудовій книжці, їздила до всіх минулих роботодавців, а саме: TOB «АВАНТЕ ПІВДЕНЬ», TOB «МАРКО ІНТЕРНЕЙШНЛ», ОДЕСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ МОРСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ. Вартість трудової книжки 40,00 грн. та комісія банку 5,00 грн.

25.08.2015 року Відповідач заповнив третій раз дублікат трудової книжки (АЕ №861447), що підтверджується наказом № 169-К від 25.08.2015 року. Тобто позивачка двічі їздила для заповнення записів у трудовій книжці.

Дві трудові книжки (АЕ № 854499 та АЕ №861447) позивачка покупала за власні кошти та поновила всі записи в трудових книжка самостійно. Покупка трудової книжки АЕ №861447 підтверджується квитанцією №QS25663131 від 20.08.2015, рахунком-фактори № Пуг-600141 від 20.08.2015, видатковою накладною №Пуг-000140 від 20.08.2015. Для заповнення трудових книжок, отримання трудової книжки витратила достатню кількість коштів, часу, сил, а саме головне: здоров'я. Вартість трудової книжки 40,00 грн. та комісія банку 8,00 грн.

Крім того, позивачка була вимушена купувати 2 DVD диски, вартість яких складає: 44,00 грн. Транспортні витрати: 252,64 грн. Інші витрати - 551,82 (з урахуванням вартості трудових книжок та дисків).

Позивачка також вважає, що діями відповідача їй були спричинені збитки у вигляді упущеної вигоди, то з 02 березня 2015 по 25 серпня 2015 року. Розрахунок проводився виключно з урахуванням 1714,00 грн., що підтверджується трудовим договором (розрахунок додаю.) При цьому, вона посилається що в Одеському міському центрі зайнятості існували вакансії №0004 від 20.08.2015 року, заробітна плата від 6000,00 грн., посада: машиніст екскаватор, а також вакансія №0013 від 25.08.2015, де таж посада заробітна плата від 7000,00 грн. При цьому, заробітна плата юриста на ринку праці від 5000,00 грн.-10000,00 грн.. В звязку з тим, що відповідач не оформляв належним чином, вона не мала можливості працевлаштуватись.

При цьому, позивачка посилається на те, що тільки 25.08.2015 року Відповідач видав наказ №169-К, що містить наступне: «звільнити ОСОБА_1 з займаної посади згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін; 07.07.2015 вважати днем звільнення ОСОБА_1 день видачі трудової книжки, керуючись п. 4.1., розділом 4 Наказу «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок» №58 від 29.07.1993 р.; заповнити дублікат трудової книжки, керуючись п. 2.10., розділом 2 Наказу «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок» №58 від 29.07.1993 р..

Вищевказані дії відповідача погіршили стан здоровя позивачки. Так позивачка зверталась до психіатра ОСОБА_2 та отримала консультативний огляд.

20.07.2015 р. заявниця звернулась до терапевта комунальної установи медико-санітарної допомоги №7 Одеської міської ради за місцем реєстрації, довідка рентгенологічного відділення.

20.08.2015 р. заявниця звернулась до терапевта з скаргами на: блювота, температури, проблем ЦНС, головний біль, діарея та ін. Отримала направлення на подальший огляд.

В звязку з чим, позивачка вважає, що Відповідач завдав їй моральні страждання, вона втратила нормальні життєві зв'язки, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя щодо нормального пошуку роботи, проходження співбесід, надання рекомендації та ін.

На підставі викладеного, позивачка просить:

1.Зобов'язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» () виплатити упущену вигоду в розмирі 5583,67 грн. на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1);

2.Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» () виплатити моральну шкоду в розмирі 2480,40 грн. на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1);

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» () виплатити транспортні витрати, що пов'язані з трудовим спором в розмирі 252,64 грн. на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1);

4. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» () виплатити інші витрати, що пов'язані з трудовим спором в розмирі 551,82 грн. на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1).

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, а також підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві. Позивачка також пояснила, що фактично з 07.07.2015р. по 25.08.2015р. вона не мала можливості працевлаштуватись, оскільки відповідач вносив неправильні записи у трудову книжку. В звязку з чим, вона неодноразово зверталась до відповідача, а також зі скаргами Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеської області, Одеського міського центру зайнятості. При цьому, вона була вимушена неодноразово їздити до відповідача з метою виправлення помилок у трудовій книжці, купляти нові трудові книжки, а також їздити до підприємств, в яких вона раніше працювала. Позивачка вважає, що відповідач навмисно вносив невірні записи у трудових книжках з метою знущання над нею.

Представники відповідача в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, згідно поданого клопотання просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому, в запереченні вони посилаються на те, що заявлена до стягнення сума не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо внесення записів у трудову книжку. Крім того, вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що позивачка працювала TOB «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ».

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.07.2015р. позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр енергетичних технологій» () виплатити ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 1724,74 грн., та середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3686,31 грн.. (а.с. 4-5)

На підставі вищевказаного рішення, 06.07.2015 р. TOB «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» видало наказ №167-К від 06.07.2015, де міститься наступне:

«датою звільнення ОСОБА_1 за наказом від 16.02.2015 р № 162-К вважати недійсною; ОСОБА_1 звільнити з посадити професіонала з управління проектами та програмами у сфері матеріального (нематеріального) виробництва та диспетчера з 22 травня 2015 р.; виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.» (а.с. 6)

07.07.2015 р. Відповідач виплатив середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмирі 3686,31 грн. за період з 02 березня 2015 року по 22 травня 2015 року, заборгованість по заробітній платі 1724,74 грн., що підтверджується індивідуальною відомістю про застраховану особу.

07.07.2015 р. Відповідач видав позивачці трудову книжку (АЕ №305973), при цьому, Відповідач вніс наступний запис «запис за № 12 вважати недійсним на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.07.2015 № 523/7628/15-Ц. ОСОБА_1 звільнена з посади професіонала з управління проектами у сфері матеріального (нематеріального) виробництва та диспетчера з 22 травня 2015 року».

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.3 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Однак в наказі №167-К від 06.07.2015р., а також у відповідному записі у трудовій книжці позивачці було відсутнє посилання на відповідну норму статтю, пункт закону (КЗпП України) на підставі якої було звільнено позивачку. (а.с. 3,6)

Вищевказаний факт також підтверджується актом перевірки Держаної інспекції України з питань праці від 31.07.2015р., копію якого позивачка отримала 18.08.2015р. (а.с. 25-29).

17.07.2015р. позивачка звернулась з заявою до Одеського міського центру зайнятості (далі - ОМЦЗ) з метою надання статусу безробітного. (а.с. 36-37)

В той же час, позивачка не мала можливості отримати статус безробітного та нарахуванні допомоги по безробіттю, у зв'язку з тим, що Відповідач не належним чином заповнив трудову книжку.

17.07.2015р. позивачка звернулась із заявою до ТДІПП щодо проведення документальної перевірки наданих документів, обґрунтувати правомірність дій TOB «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ», у випадку необхідності провести позапланову перевірку. (а.с. 32)

30.07.2015 ТДІПП надала відповідь та зазначила наступне: «порушено наступні вимоги: частини 1-2 ст. 115 КЗпП (заробітна плата виплачувалася один раз на місяць та з порушенням термінів виплати), 4.1 ст.116 КЗпП України (заробітну плату за лютий та один робочий день березня поточного року виплачено 07.07.2015 р.), ст. 83 КЗпП України (не виплачена компенсація за невикористані дні щорічної відпустки), п. 4.1., гл. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 (наказ Відповідача № 167-К від 06.07.2015 суперечить діючому законодавству), ст. 34 Закону України «Про оплату праці» (не проводилась компенсація втрати частини заробітної плати)». (а.с. 33-35)

11.08.2015 р. позивачка подала заяву до TOB «ЦЕНТР ЕНЕРГЕТИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» щодо видання нового наказу, заповнення дублікату трудової книжки АЕ №854499 та внесення записів №11,12, розрахунку та виплатити компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати за лютий та один день березня. (а.с. 31)

20.08.2015р. відповідач видав наказ № 168-К про виплату позивачці грошової компенсації за невикористану відпустку, а також грошову компенсацію втрати частки заробітної плати у звязку з затримкою строку її виплати. (а.с. 21)

При цьому, в трудову книжку позивачки (АЕ №854499) було записано «після 11 запису, 07 запис»

Відповідно до п. 2.10. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних

записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про

роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або

уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за

N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається "Дублікат" трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

В звязку з порушенням вищевказаного порядку, відповідач видав наказ №169-К від 25.08.2015 року, що містить наступне: «звільнити ОСОБА_1 з займаної посади згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін; 07.07.2015 вважати днем звільнення ОСОБА_1 день видачі трудової книжки, керуючись п. 4.1., розділом 4 Наказу «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок» №58 від 29.07.1993 р.; заповнити дублікат трудової книжки, керуючись п. 2.10., розділом 2 Наказу «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок» №58 від 29.07.1993 р.

25.08.2015 року Відповідач заповнив третій раз дублікат трудової книжки (АЕ №861447), що підтверджується наказом № 169-К від 25.08.2015 року.

Таким чином, трудова книжка була приведена у відповідність ч. 1 ст. 47 КЗпП України, п. 2.3 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 лише 25.08.2015р..

В звязку з чим, суд вважає, що позивачка в період з 07.07.2015р. по 25.08.2015р. не мала можливості працевлаштуватись, оскільки відповідачем не вірно були внесені записи в трудову книжку.

Згідно ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Суд вважає, що в даному випадку можливо було б застосувати вищевказану норму до виниклих правовідносин, оскільки трудова книжка була фактично належним чином оформлена тільки 25.08.2015р..

Однак вищевказаних позовних вимог позивачка не заявляла, а тому суд, згідно ст. 11 ЦПК України, розглядає в межах заявлених вимог.

Позивачка в позовних вимогах також посилається на те, що вона була вимушена придбати дві трудові книжки (АЕ № 854499 та АЕ №861447) для поновлення записів в трудових книжках. Покупка трудової книжки АЕ №861447 підтверджується квитанцією №QS25663131 від 20.08.2015, рахунком-фактори № Пуг-600141 від 20.08.2015, видатковою накладною №Пуг-000140 від 20.08.2015. Для заповнення трудових книжок, отримання трудової книжки витратила достатньо кількість коштів, часу, сил, а саме головне: здоров'я. Вартість трудової книжки 40,00 грн. та комісія банку 8,00 грн.

Крім того, позивачка вимушена була купувати 2 DVD диски, вартість яких складає: 44,00 грн. Транспортні витрати: 252,64 грн. Інші витрати - 551,82 (з урахуванням вартості трудових книжок та дисків).

Позивачка також вважає, що діями відповідача їй були спричинені збитки у вигляді упущеної вигоди, то з 02 березня 2015 по 25 серпня 2015 року. Розрахунок проводився виключно з урахуванням 1714,00 грн., що підтверджується трудовим договором (розрахунок додаю.) При цьому, вона посилається що в Одеському міському центрі зайнятості існували вакансії №0004 від 20.08.2015 року, заробітна плата від 6000,00 грн., посада: машиніст екскаватор, а також вакансія №0013 від 25.08.2015, де таж посада заробітна плата від 7000,00 грн. При цьому, заробітна плата юриста на ринку праці від 5000,00 грн.-10000,00 грн.. В звязку з тим, що відповідач не оформляв належним чином трудову книжку, вона не мала можливості працевлаштуватись.

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, при вирішенні даного спору на позивача покладається обов'язок довести розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, факт порушення відповідачем його обов'язку та причинний зв'язок між цим порушенням і збитками.

Суд погоджується з доводами відповідача, що вищевказані витрати не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру, при цьому, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо внесення записів у трудову книжку.

В звязку з чим, суд вважає, що позовні вимоги в цієї частині не підлягають задоволенню.

Позивачка в позовних вимогах просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2840 гривень 40 копійок, посилаючись на те, що Відповідач завдав їй моральні страждання. Так, вона втратила нормальні життєві зв'язки, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя щодо нормального пошуку роботи, проходження співбесід, надання рекомендації та ін.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування морального збитку, заподіяного внаслідок порушення його прав.

Суд вважає, що позивач переніс моральні страждання, оскільки в період з 07.07.2015р. по 25.08.2015р. не мала можливості працевлаштуватись, у звязка із з тим, що в порушення норм ч. 1 ст. 47 КЗпП України, п. 2.3 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 лише 25.08.2015р., відповідачем не вірно були внесені записи в трудову книжку.

В звязку з тим, позивачка вимушена була звертатись до лікарів з приводу стабілізації емоційного стану, були порушенні нормальні життєві звязки позивача, оскільки вона неодноразово зверталась до відповідача з приводу поновлення її порушених прав.

На підставі вищенаведеного, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

При цьому, строк позовної давності для звернення з вищевказаними вимогами не сплинув, що оскільки позивачка звернулась до суду 16.07.2015р. з вимогами про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 22, 23 ЦК України, ст.ст. 47-1, 235, 237-1 КзПП України, ст.ст.10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр енергетичних технологій» про відшкодування моральної шкоди, відшкодування упущеної вигоди, інших витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр енергетичних технологій» (код 32896526) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 19 «а») моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

3. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр енергетичних технологій» про стягнення упущеної вигоди у розмірі 5583 гривні 67 копійок, транспортних витрат у розмірі 252 гривні 64 копійки, інших витрат у розмірі 551 гривні 82 копійки залишити без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр енергетичних технологій» (код 32896526) на користь Держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги позивачем в 10-ти денний строк з дня проголошення, а відповідачем з дати отримання копії рішення.

Суддя: