Справа № 297/2243/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_3, а також визначити місце проживання малолітніх дітей: доньки Сніжани, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ним. Позовні вимоги мотивовано тим, що за останні два роки відносини між ними значно погіршилися у звязку з тим, що відповідачка почала зловживати спиртними напоями, щоразу влаштовує безпричинні сварки, домашніми справами та вихованням дітей не займається. На даний час зовсім переставала приділяти увагу як дітям, так й йому. 6 червня 2015 року відповідачка зібрала речі і покинула його з дітьми. З цього часу вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб їх виявився помилковим, існує лише формально, а тому просить шлюб розірвати та залишити дітей проживати з ним.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не зявилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.

Заслухавши позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 22 листопада 2003 року у відділі РАЦСу Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 184.

Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку Сніжану, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем.

Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з 6 червня 2015 року, коли відповідачка покинула позивача, залишивши останнього з дітьми та з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини.

Крім того, як вбачається з позовної заяви та даними в судовому засіданні поясненнями позивача, встановлено, що донька Сніжана та син ОСОБА_4 проживають разом з батьком.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд визнає, що спору між сторонами щодо місця проживання малолітніх дітей немає, оскільки такі проживають разом з позивачем, відповідно заявлені позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей є безпідставними.

Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сімї суперечить інтересам сторін, спір щодо місця проживання малолітніх дітей між сторонами відсутній, а тому заявлені позовні вимоги слід задоволити частково.

Керуючись ст. ст. 110, 112, 160 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 213 -218, 224-226, 232 ЦПК України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 22 листопада 2003 року у відділі РАЦСу Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області актовий запис № 184 - розірвати.

В позовних вимогах про визначення місця проживання малолітніх дітей: доньки Сніжани, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Берегівським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_5.