РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/224/16-ц

19 квітня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуюча суддя Грипіч Л. А.

секретар судового засідання Мельник Р. М.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по договору №б/н від 21.01.2008 року, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконує зобов'язання, що виникли з договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 29.01.2016 року у розмірі 18397 грн. 57 коп. ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту та судові витрати по справі.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала стосовно позовних вимог позивача. Подала заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначила, що строк позовної давність закінчилась у 02 серпня 2011 року, натомість позов пред'явлений у січні 2016 року.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, враховуючи позицію представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 21.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На виконання вказаного договору банк відкрив кредитний рахунок ОСОБА_4 і оформив та видав відповідачу платіжну картку. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, який є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, даний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна і з сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично продовжується на той же строк.

Враховуючи наведене, суд вважає, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки, тобто з моменту закінчення строку дії картки відповідач вже перестав отримувати кредит.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 614 цс 14) «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку».

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Цивільним законодавством передбачено два види позовної давності: загальну та спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог встановлено спеціальну позовну давніть (ст. 258 ЦК України).

За загальним правилом перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України ).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п.5.7 «Правил користування платіжною карткою», які являються частиною кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов'язань за цим Договором.

Аналізуючи норми статей 261 , 530 , 631 ЦК України, можна дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

ОСОБА_3 таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 06 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14), 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14), 03 червня 2015 (№ 6-31цс15).

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.10.2007 року наданого позивачем, останній платіж по поверненню кредиту відповідачем здійснено 21.06.2008 року, тобто кінцевий строк для подачі позову є червень 2011 року. Натомість позивач звернувся із позовом до суду в січні 2016 року. Із того ж розрахунку заборгованості за договором вбачається, що у жовтні-листопаді 2014 року здійснювалися платежі по поверненню кредиту. За поясненням представника відповідача ОСОБА_1 погашення заборгованості за договором здійснювалося шляхом автоматичного списання коштів з іншого карткового рахунку відповідача для отримання заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно ст. 1071 ЦК України Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Таких підстав Банком не доведено.

Автоматичне списання коштів з рахунку боржника без згоди боржника, бездіяльність боржника, в тому числі і неоспорювання ним списання коштів, не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Крім того, зі змісту ст. 264 ЦК України слідує, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу, оскільки строк який сплив не може перерватися.

Відповідно до ч.3 ст. 257 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ч.4 ст. 257 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що в задоволені позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. 16, 251, 252, 256-258, 261, 264, 525, 526, 610,1049, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5