Справа № 165/1895/15-ц
Провадження № 2/165/14/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ушакова М.М.,

з участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про усунення перешкоди у користуванні квартирою, виселення з квартири та встановлення порядку користування квартирою, -

встановив:

30 липня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкоди у користуванні приватною власністю та виселення з житлової квартири без надання іншого жилого приміщення.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17 листопада 2014 року їй належить на праві власності житлова квартира загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м. по АДРЕСА_1. Вказує, що вона є одноособовою власницею вищевказаної квартири, в квартирі зареєстровані зять та дочка. Також в квартирі проживає без реєстрації місця проживання та її на те згоди відповідач ОСОБА_5, який зареєстрований в АДРЕСА_2, співвласником якої він являється.

Позивач посилається на те, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2014 року були задоволені позовні вимоги колишньої співвласниці квартири ОСОБА_6 та припинено право власності батька відповідача ОСОБА_3 на 1/2 частину зазначеної квартири зі сплатою йому грошової компенсації за його частку в квартирі. Після розгляду справи в апеляційному суді Волинської області рішення суду набрало законної сили і ОСОБА_6, зареєструвавши своє право власності на квартиру в цілому, подарувала її своєму сину ОСОБА_7, який в листопаді 2014 року продав квартиру позивачу ОСОБА_4 Після здійснення відчуження квартири ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою до Вищого Спеціалізованого суду, який частково задовольнив його касаційну скаргу та скасував рішення Нововолинського міського суду Волинської області з підстав неповноти з'ясування обставин справи та направив її на новий судовий розгляд. Оскільки ОСОБА_6 на цей момент вже не була власницею квартири, ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області, який розглядав справу її було залишено без розгляду. Батько відповідача ОСОБА_3 звернувся до Нововолинського міського суду з позовом про витребування майна з чужого незаконого володіння, а саме 1/2 частини належної позивачу ОСОБА_4 квартири по АДРЕСА_1. На момент розгляду справи власницею квартири була позивач ОСОБА_4 Рішенням Нововолинського міського суду від 20 квітня 2015 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на 1/2 частину квартири, однак рішенням апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2015 року рішення Нововолинського міського суду від 20 квітня 2015 року було скасоване, у задоволенні позову ОСОБА_3 про витребування майна, а саме 1/2 частини квартири, було відмовлено, рішення суду набрало законної сили.

Позивач зазначає, що являючись власницею квартири позбавлена можливості користуватись нею, оскільки у квартирі проживає відповідач ОСОБА_5, який користується квартирою позивача та чинить їй перешкоди у користуванні нею, змінив замок на вхідних дверях і позивач не має можливості потрапити в свою квартиру. Відповідач не оплачує комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість по комунальним платежам, яка станом на 01 квітня 2015 року становить 4296,27 грн., договір найму квартири між позивачем та відповідачем не укладався.

Позивач просила виселити відповідача ОСОБА_5 з належної їй житлової квартири по АДРЕСА_1 без надання йому іншого житлового приміщення.

16 травня 2016 року позивач ОСОБА_4 подала до суду заяву в порядку ст.31 ЦПК України про зміну позовних вимог.

Заяву обгрунтувала тим, що рішенням апеляційного суду Волинської області від 02.02.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнано за ним право власності на 1/2 частину квартири по АДРЕСА_1. Позивач являється власником 1/2 частини вищезазначеної квартири. Вказує, що вона не давала згоди ОСОБА_5 на користування квартирою. ОСОБА_3 поселив свого сина в квартирі без її на те згоди. Вважає, що те що ОСОБА_5 є членом сім'ї співвласника квартири ОСОБА_3 не надає ОСОБА_5 права на користування квартирою. Угоди між нею та ОСОБА_3 щодо порядку користування квартирою не було.

Тому позивач просила виселити відповідача ОСОБА_5 з житлової квартири по АДРЕСА_1 без надання йому іншого житлового приміщення, встановити порядок користування квартирою по АДРЕСА_1, виділивши їй у користування житлову кімнату площею 16,3 кв.м., ОСОБА_3 житлову кімнату площею 11,4 кв.м. Інші нежитлові приміщенн квартири: кухню, ванну кімнату, коридор залишити у нашому спільному користуванні, зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою, співвласницею, якої вона являється.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала з підстав наведених у ній, просила позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 позов не визнали. Пояснили суду, що відповідач ОСОБА_5 вселився у спірну квартиру, як член сім'ї співвласника ОСОБА_3 за згодою останнього в той період коли власниками спірної квартири був відповідач ОСОБА_3 та його сестра ОСОБА_6 за усною домовленістю з нею. З моменту вселення він займає кімнату меншу за площею, інша кімната закрита на ключ. Будь-яких перешкод у користуванні спірною квартирою ОСОБА_5 не чинить, тому підстав для його виселення немає. Також відсутні підстави для визначення порядку користування квартирою, оскільки порядок користування визначений і ОСОБА_5 користується лише однією кімнатою. Просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.11.2014 року ОСОБА_4 була власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого 17.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер НОМЕР_1, виданого 17 листопада 2014 року приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу у Волинській області ОСОБА_8, придбала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Із технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що дана квартира складається з 2-х кімнат житловою площею 27,7 кв.м., в тому числі 1-а кімната 11,4 кв.м., 2-а кімната 16.3 кв.м., кухні площею 6,8 кв.м., вбиральні (сполученої) 3,4 кв.м., коридору 5,2 кв.м., балкону (тераси) 0,7 кв.м. (а.с.99-100).

Із довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку від 06.10.2014 року, виданої ЖКП №1 Нововолинської міської ради вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: власник ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_9 (а.с.6).

Із квитанцій по нарахуванню комунальних послуг вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 рахується заборгованість по оплаті комунальних послуг (а.с.7-10).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 14.08.2014 року надсилалось ОСОБА_5 попередження про необхідність звільнення в строк до 22.08.2014 року належної йому квартири, дане попередження не підписане ОСОБА_7 (а.с.11-13).

Із листа Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області №2577 від 15.10.14р. вбачається, що згідно журналу єдиного обліку протягом 2014 року в Нововолинському МВ УМВС зареєстровано одне повідомлення гр. ОСОБА_7, з приводу того, що його не впускає в квартиру гр. ОСОБА_5, що мало місце 27.08.2014 року, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано в НОМЕР_2, матеріал списано в справу №2183 від 27.08.2014 року (а.с.14).

В судовому засіданні з рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 квітня 2015 року встановлено, що спірна квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до 03 червня 2014 року належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та його сестрі ОСОБА_6 (а.с. 77-83).

24 квітня 2014 року рішенням Нововолинського міського суду задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та припинено його право власності на 1/2 частку спірної квартири із стягненням в користь ОСОБА_3 вартості цієї частки, яке ухвалою апеляційного суду Волинської області від 03 червня 2014 року залишено без змін (а.с. 77-83).

10 вересня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційна скарга ОСОБА_3 задоволена, а рішення Нововолинського міського суду та ухвалу апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 77-83).

05 липня 2014 року ОСОБА_6 відчужила спірну квартиру в користь свого сина ОСОБА_7, уклавши договір дарування, що був посвідчений приватним нотаріусом Пасюк Л.О. (а.с. 77-83).

11 листопада 2014 року ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні зі сплатою грошової компенсації цієї частки залишено без розгляду за заявою позивача, оскільки на той час вона не булла власником спірної квартири (а.с. 77-83).

17 листопада 2014 року, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: НОМЕР_1, виданого 17 листопада 2014 року ОСОБА_4 набула права власності на спірну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 77-83).

З рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 квітня 2015 року, частково зміненого в частині стягнення судових витрат рішенням апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2016 року вбачається, що за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та витребувано від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 (одну другу) частину спірної квартири (а.с. 77-83).

Дане рішення Нововолинського міського суду Волинської області, частково змінене в частині стягнення судових витрат рішенням апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2016 року, вступило в законну силу, а тому згідно ч 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час спірна квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_3 і кожному з них належить по 1/2 частці даної квартири (а.с. 92-94).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 є сином відповідача ОСОБА_3, що підтвердили кожна із сторін в судовому засіданні.

Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_5 вселився у спірну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1,як член сім'ї співвласника ОСОБА_3 за згодою останнього в той період коли власниками спірної квартири був він та його сестра ОСОБА_6, за усною домовленістю з нею.

Суд вважає, вселення ОСОБА_5 у спірну квартиру правомірним, з тих підстав, що позивачем та її представником суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що попередні співвласники спірної квартири, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зверталися до суду чи до інших компетентних чи правоохоронних органів із вимогами про виселення ОСОБА_5 із спірної квартири.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази додаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до статті 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Статтею 116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Позивач та її представник не надали суду будь-яких належних доказів, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_5 як член сім'ї відповідача ОСОБА_3 систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, як і не надано доказів самоправного зайняття ОСОБА_5 спірної квартири, а тому відсутні підстави для виселення відповідача ОСОБА_5 із спірної квартири.

Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як було зазначено вище, спірна квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_3 і кожному з них належить по 1/2 частці даної квартири.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 про встановлення порядку користування спірною квартирою слід задоволити та виділити кожному із співвласників у володіння та користування ту частини спірної квартири в натурі, яка відповідає частці кожного із них у праві спільної часткової власності.

При цьому при, суд враховує, те, що відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні ствердив, що з моменту вселення у спірну квартиру по даний час його син ОСОБА_5 займає меншу кімнату площею 11,4 м. кв., а більша кімната закрита на ключ, а також те що позивач ОСОБА_4 є інвалідом другої групи по зору довічно, а тому суд визначає наступний порядок користування двохкімнатною квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: позивачу ОСОБА_4 виділити у користування житлову кімнату площею 16,3 кв.м., ОСОБА_3 виділити у користування житлову кімнату площею 11,4 кв.м. Інші нежитлові приміщення квартири: кухню, вбиральню (сполучену), коридор, балкон (терасу) залишити у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди в користуванні та розпорядженні житловою кімнатою площею 16,3 кв.м., кухнею, вбиральнею (сполученою), коридором, балконом (терасою) у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_4 на підставі Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, дана обставина підтверджена документально (а.с.2).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 317, 319, 321, 358, 391 ЦК України, ст.ст. 156, ст.158, ст.160, 162 ЖК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Встановити порядок користування двохкімнатною квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_4 у користування житлову кімнату площею 16,3 кв.м., ОСОБА_3 - житлову кімнату площею 11,4 кв.м. Інші нежитлові приміщення квартири: кухню, вбиральню (сполучену), коридор, балкон (терасу) залишити у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди в користуванні та розпорядженні житловою кімнатою площею 16,3 кв.м., кухнею, вбиральнею (сполученою), коридором, балконом (терасою) у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков