Справа № 2/593/109/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивачки ОСОБА_1

захисника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Бережанської РДА про поновлення на роботі та стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що вона з липня 1980 року працювала в Бережанській централізованій бухгалтерії райво на посаді бухгалтера, а наказом № 373-к/тр від 28 грудня 2015 року була звільнена із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, вважаючи своє звільнення незаконним, просила поновити її на роботі, на посаді спеціаліста 1 категорії централізованої бухгалтерії Бережанського райво і стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник відповідача відділу освіти Бережанської РДА позову не визнав, просив відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог за їх безпідставністю, подав суду своє письмове заперечення, у якому зазначив, що відповідно до наказу № 226-од від 29 жовтня 2015 року "Про зміну істотних умов праці" відділ освіти Бережанської РДА у зв"язку із очікуваним зменшенням фінансового ресурсу районного бюджету у відповідності до вимог діючого законодавства, на підставі ст. 49-2 КЗпПУ 30 жовтня 2015 року попередив усіх працівників про скороченення. Наказом № 272-од від 16 грудня 2015 року внесено зміни у штатний розпис централізованої бухгалтерії, внаслідок якого штат Централізованої бухгалтерії райво було зменшено на 8 одиниць, а так як з врахуванням переважного права та усіх за і проти профспілковий комітет 25 грудня 2015 року дав згоду на звільнення позивачки з роботи, тому вважає, що позивачку у зв"язку із скороченням на законних підставах було звільнено із займаної посади.

Суд, вислухавши пояснення позивачки і її захисника, представника відповідача та взявши до уваги пояснення свідків, проаналізувавши наявні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 22 липня1980 року працювала в Бережанській централізованій бухгалтерії райво на посаді бухгалтера, а 31 грудня 2015 року вона була звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Судом також встановлено, що відповідно до наказу № 226-од від 29 жовтня 2015 року " Про зміну істотних умов праці" відділ освіти Бережанської РДА у зв"язку із очікуваним зменшенням фінансового ресурсу районного бюджету у відповідності до вимог діючого законодавства, на підставі ст. 49-2 КЗпПУ 30 жовтня 2015 року попередив усіх працівників про майбутнє скорочення, в тому числі і позивачку. Наказом № 272-од від 16 грудня 2015 року внесено зміни у штатний розпис централізованої бухгалтерії, внаслідок якого штат Централізованої бухалтерії райво було меншено на 8 одиниць, тобто змінами, що відбулися, скорочено 8 ставок спеціаліста 1 категорії, на якій працювала позивачка. 25 грудня 2015 року на засіданні профспілкового комітету було прийнято рішення про дачу згоди на розірвання трудового договору із позивачкою ОСОБА_1, а наказом № 373-к/тр від 28 грудня 2015 року позивачку з 31 грудня 2015 року було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підтримуючи свої позовні вимоги, позивачка в судовому засіданні не заперечила того факту, що скорочення чисельності штату працівників відбулося і що про майбутнє скорочення вона була повідомлена ще 30 жовтня 2015 року, однак своє звільнення з роботи вважає незаконним через те, що адміністрація Відділу освіти Бережанської РДА при прийнятті наказу на її звільнення не врахувала цієї обставини, що вона мала переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками, так як вона, маючи вищу кваліфікацію, була звільнена з роботи у зв"язку із скороченням, хоч у відповідача залишилися працювати троє осіб із нижчою кваліфікацією та нижчим рівнем освіти, однак відповідачем цього факту враховано не було, крім цього, вона має тривалий стаж роботи, вона з липня 1980 року безперервно працювала на посаді бухгалтера Бережанської централізованої бухгалтерії районного відділу освіти, і стаж її роботи на одному підприємстві становить понад тридцять п"ять років, в той час як стаж роботи інших осіб, які залишилися працювати, є значно меншим. Відповідачем ці факти враховані не були, а її було скорочено через те, що вона є особою пенсійного віку та отримує пенсію, в іншому аспекті її особа не розглядалася.

Проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що твердження позивачки про те, що вона мала переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками, є підставним і таким, що заслуговує на увагу.

У відповідності із ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв"язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім"ї яких немає інших працівників із самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації...

Пояснення представника відповідача свідчать про те, що при проведенні скорочення та прийнятті рішення про звільнення працівників з роботи у зв"язку із скороченням чисельності штату працівників адміністрацією Відділу освіти було ретельно перевірено особові справи всіх працюючих, взято до уваги кваліфікацію та продуктивність праці кожного працівника, якість виконуваної ними роботи, взято до уваги наявність всіх заохочень та стягнень, які були в особових справах, враховано наявність у працівників утриманців та пільг через які не можна було би особу скоротити, тобто перед прийняттям рішення про звільнення було враховано переважне право кожного працівника на залишення його на роботі. Пояснення представника відповідача свідчать також про те, що позивачка підставно потрапила під скорочення, оскільки вона вже є пенсіонером і в порівнянні з іншими особами, що залишилися працювати, отримує пенсію, чого не мають інші працівники.

Однак, з таким висновком представника відповідача суд не погоджується, виходячи із наступного.

Із штатних розписів та пояснень сторін видно, що до скорочення централізована бухгалтерія Бережанського райво налічувала 18 штатних одиниць і два тимчасових працівники на час декретної відпустки основного працівника. Внаслідок скорочення штат Централізованої бухгалтерії райво зменшився на 8 одиниць, було скорочено 8 ставок спеціаліста 1 категорії. При прийнятті рішення про звільнення працівників з роботи у зв"язку із скороченням чисельності штату були залишені на роботі десять працівників, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14.

Досліджуючи у судовому засіданні представлені сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що на час скорочення ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не мали переважного права перед позивачкою на залишені їх на роботі, оскільки вони в порівнянні із позивачкою мають нижчу кваліфікацію, так як мають нижчу освіту, крім того, в порівнянні із позивачкою, вони мають значно менший стаж роботи, однак всупереч ст. 42 КЗпП залишилися працювати.

Тобто аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що:

ОСОБА_5, яка має нижчу кваліфікацію, оскільки має не вищу, як позивачка освіту, а лише середню спеціальну (у 1981 році закінчила Чернівецький фінансовий технікум) та маючи менший в порівнянні із позивачкою стаж роботи, не мала переважного права перед позивачкою на залишенні на роботі;

ОСОБА_7, яка також має не вищу, як позивачка, а лише незакінчену вищу освіту (вона не закінчила навчання у Бережанському агротехнічному інституті і в даний час не продовжує навчатися) та, маючи менший в порівнянні із позивачкою стаж роботи, не мала переважного права перед позивачкою на залишенні на роботі;

ОСОБА_8, яка також має лише середньо-спеціальну освіту ( у 1982 році закінчила Тернопільську обласну бухгалтерську школу за спеціальністю бухгалтер) та маючи менший в порівнянні з позивачкою стаж роботи, не мала переважного права перед позивачкою на залишенні на роботі.

Крім цього, пояснення представника відповідача про те, що ОСОБА_13 не могла підпадати під скорочення, оскільки має на утриманні двоє малолітніх дітей, що ОСОБА_6 мав переважне право на залишенні його на роботі, як учасник АТО, а також, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у відповідності до ст. 252 КЗпПУ не могли бути скорочені, оскільки є членами профспілки і мають на утриманні неповнолітніх дітей, є голослівними, так як не підтверджені жодними доказами, хоч суд неодноразово оголошував перерву по справі та зобов"язував представника відповідача надати суду такі докази.

Пояснення сторін та представлені ними докази свідчать також про те, що хоч про скорочення були повідомлені всі працівники та внаслідок внесення 16 грудня 2015 року змін у штатний розпис централізованої бухгалтерії, штат Централізованої бухгалтерії райво

зменшено на 8 одиниць, тобто змінами, що відбулися, скорочено 8 ставок спеціаліста 1 категорії, проте на засіданні профкомітету 25 грудня 2015 року розглядалося питання лише щодо трьох працівників централізованої бухгалтерії та прийнято рішення про дачу згоди на розірвання трудового договору із позивачкою ОСОБА_1, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та наказом № 373-к/тр від 28 грудня 2015 року їх трьох з 31 грудня 2015 року було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, хоч інших працівників бухгалтерії райво - спеціалістів 1 категорії, а саме : ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вже після звільнення позивачки з роботи наказом від 29 грудня 2015 року з 5 січня 2016 року на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України було переведено на посади спеціалістів 1 категорії в централізовану бухгалтерію відділу освіти, молоді та спорту Бережанської міської ради, тобто адміністрація райво, не знаючи про клопотання, яке надійде від Бережанської міської ради, ставила перед профкомітетом питання про дачу згоди на скорочення не восьми осіб, а лише трьох працівників, у тому числі і позивачки.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_21 пояснили, що хоч у зв"язку із скороченням штату у централізованій бухгалтерії було скорочено 8 посад, однак 25 грудня 2015 року на засіданні профкомітету вирішувалося питання про дачу згоди на звільнення по скороченню лише щодо трьох осіб: спеціалістів 1 категорії ОСОБА_16, ОСОБА_15 та ОСОБА_1, так як всі вони є особами пенсійного віку і на відміну від інших отримують пенсію.

І хоч в судовому засіданні представник відповідача у своїх пояснення посилався на те, що позивачка порушувала трудову дисципліну та неякісно виконувала свої службові обов"язки, про що він представив суду для огляду накази, які підтверджують вищевказані факти, однак його пояснення суд не може прийняти до уваги, оскільки представлені суду у якості доказу накази про застосування заходів дисциплінарного характеру за квітень, вересень 1992року, липень 1993 року, червень 1998 року та серпень 2011року по терміну своєї дії втратили чинність, а в 2015 році за невчасно чи неякісно виконану роботу позивачка адміністрацією Бережанського райво жодного разу не притягалася до дисциплінарної відповідальності, і як спростування показів представника відповідача вона представила суду Подяку, яку вона отримала від адміністрації райво в грудні 2015 року. Їй була винесена Подяка за багаторічну працю, вірність професійному обов"язку, високий професіоналізм, відповідальність та наполегливість під час виконання службових обов"язків, значний особистий внесок у діяльність фінансово-господарської сфери освіти району, тобто у цій Подяці підкреслено, що позивачка сумлінно і з усією відповідальністю відносилася до своїх обов"яків, що ще раз підтверджує той факт, що ОСОБА_1 при скороченні штату мала переважне право перед іншими працівниками на залишення її на роботі, що в свою чергу свідчить про те, що адміністрацією Відділу освіти Бережанської РДА її було звільнено з роботи незаконно.

Таким чином, на підставі перевірених в судовому засіданні доказів у їх сукупності суд прийшов до висновку, що звільнення позивачки з роботи по п. 1 ст. 40 КЗпП України проведено з порушенням норм трудового законодавства, а тому позовні вимоги позивачки в частині поновлення її на роботі слід визнати підставними і задоволити їх.

Що стосується позовних вимог позивачки про стягнення із відповідача втраченого заробітку за час вимушеного прогулу, то ці вимоги також підлягають до задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Відповідно до розділу IV п. 5, п. 8 Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 8 лютого 1995 року за № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного ( годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Отже, вираховуючи позивачці середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що середньомісячна заробітна плата позивачки, що передувала її звільненню за два останні повні місяці становила 6278грн. 06коп (зарплата за жовтень 3416,03грн. + зарплата за листопад 2862,03грн.), яку слід поділити на 344 (кількість годин, відпрацьованих за ці два місяці (176 +168), відповідно до табеля обліку робочого часу за жовтень і листопад), і таким чином, отримуємо 18, 25грн. (середній заробіток позивачки за 1 годину), який слід помножити на 752год. (час вимушеного прогулу за 4 місяці 11 днів). В результаті з відповідача слід стягнути у користь позивачки 13 724 грн. втраченого заробітку.

Керуючись ст. ст. 3, 10,11, 14, 60, 209, 212-215, 218, 292-294 ЦПК України, ст. ст. 40, 42, 221, 232, 233, 235 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р."Про практику розгляду судами трудових спорів"(із змінами), Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Поновити ОСОБА_1 на попереднє місце роботи - спеціаліста 1 категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Бережанської райдержадміністрації.

Стягнути із Відділу освіти Бережанської РДА в користь ОСОБА_1 13 724 ( тринадцять тисяч сімсот двадцять чотири) грн. - заробітку за час вимушеного прогулу, а також в користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місяця підлягає до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Cуддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.