АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в місті Києві про зміну прізвища дітей, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду із позовом, на обґрунтування якого зазначила, що з 02 серпня 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказала, що звернення до суду із позовом було зумовлено бажанням старшого сина ОСОБА_3, якому виповнилося 11 років, змінити своє прізвище на «ОСОБА_2», через розповсюдження відповідачем в мережі інтернет інформації, яка висвітлює його в негативному світі, негативно висловлюється на адресу мами.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обов'язку матеріальної підтримки і забезпечення дітей, чинить на дітей негативний психологічний тиск, створює перешкоди в їх оздоровленні, з січня 2015 року не намагається зустрітись із дітьми та не цікавиться їх життям, просила ухвалити рішення, яким змінити прізвище дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на «ОСОБА_2», внести відповідні зміни в актові записи про народження дітей (т. 1, а.с. 1-10). Вважала, що зміна прізвища дітей в судовому порядку буде відповідати інтересам самих дітей.

Відповідач проти позову заперечував, представник позивача просила розглянути справу за їх відсутності посилаючись на погрози та застосування насильства (т. 1, а.с. 66-78, 213-235).

Представник третьої особи просив розглянути справу за їх відсутності та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства (т. 1, а.с. 145).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено, змінено прізвище ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на «ОСОБА_2», зобов'язано третю особу внести відповідні зміни в актові записи про народження дітей та видати нове свідоцтво про народження кожної дитини з урахуванням вказаних змін, стягнуто з відповідача на користь позивачки 551.20 грн. судового збору (т. 2, а.с. 109-112).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не з'ясував обставин та доказів, якими обґрунтовані заперечення проти заявлених вимог і дійшов помилкового висновку про задоволення позову (т. 2, а.с. 124-157).

В судовому засіданні ОСОБА_2, її представник ОСОБА_5 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений шляхом вручення повістки представнику ОСОБА_6 та повнолітньому члену сім'ї за місцем проживання. Представник третьої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в місті Києві надав письмову заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника (т. 3, а.с. 24-30)

Зважаючи на вимоги ч.ч. 3, 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 145 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно до ст. 148 СК України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що при вирішенні спору суд має з'ясувати: виконання своїх обов'язків обома батьками, інші обставини які в сукупності вказують на відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Тобто інтерес дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору.

Інтереси дитини у зміні прізвища можуть полягати у її бажанні, звичках, прив'язаності до членів її сім'ї (в тому числі вітчима) і т. д.

З матеріалів справи вбачається, що з 02 серпня 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року. (т. 1 а.с. 12)

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а.с. 13-14).

07 листопада 2014 року між сторонами був укладений Договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов'язків, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. (т. 1, а.с. 115-117).

12 листопада 2014 року між сторонами були укладені і нотаріально посвідчені договори за якими сторони, діючи в інтересах неповнолітніх дітей, кожен окремо, подарували дітям ОСОБА_3 і ОСОБА_4 належні їм на праві власності по Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 118-127).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2015 року та рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 жовтня 2015 року, розірваний вищевказаний Договір від 07 листопада 2014 року, визначено місце проживання дітей разом із матір'ю, встановлено способи і порядок участі батька у вихованні дітей (т. 1, а.с. 24-28, 31-37).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти по 2000 грн. щодо кожної дитини, щомісячно з 29 квітня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття (т. 1 а.с. 40-41).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка зазначала, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, у т.ч. від обов'язку матеріальної підтримки і забезпечення дітей, чинить на дітей негативний психологічний тиск з метою погіршення стосунків між дітьми та мамою, створює перешкоди в їх оздоровленні, з січня 2015 року не намагається зустрітись із дітьми та не цікавиться їх життям. Через розповсюдження відповідачем в мережі інтернет негативної інформації на адресу позивачки діти заявили бажання змінити прізвище (т. 1, а.с. 1-10).

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_8 пояснила, що як вчитель помітила в поведінці учня ОСОБА_3 зміни, а саме те, що він демонстративно не відкликається на своє прізвище, в ході бесіди з учнем вияснила, що він бажає, щоб його сприймали як «Просянюка».

Такі зміни в поведінці дитини свідок пов'язала з негативом, що йде від її батька по відношенню до матері і дитини.

Судом встановлено, що обставини розповсюдження відповідачем негативних відомостей відносно позивачки в мережі Інтернет підтверджується матеріалами справи (т. 1, а.с. 153-204).

Доводи позивачки про наявність кримінальних проваджень відносно відповідача підтверджуються наданими до суду доказами (т. 1, а.с. 66-90, 95-97, 100, 128-139).

Конфліктний процес між батьками після розлучення мав вплив на психоемоційний стан дітей.

За висновком лікаря ОСОБА_9 від 14 серпня 2014 року, ОСОБА_3 на момент консультації напружений та надмірно агресивний, дитина перебуває під тиском батька, позбавлена власного погляду та думки, все що говорить дитина вона говорить словами батька (т. 1, а.с. 17-21).

За висновками психолога від 12.01.2015 року, діти бояться батька, знаходяться під його впливом, перебувають в пригніченому стані ведуть себе агресивно по відношенню до оточуючих в тому числі і до інших близьких родичів.

Разом з тим, після того, як діти стали постійно проживати з матір'ю, лікарі-психологи відмітили позитивну динаміку в їх поведінці та психоемоційному стані (відповідні дані наведені в рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2015), зокрема відмічено, що діти відкрито не проявляють агресію, легко йдуть на контакт, доброзичливі.

Судом встановлено, не заперечується відповідачем і знаходить своє підтвердження матеріалами справи, що у малолітнього ОСОБА_4 тісний емоційний зв'язок з братом, він прагне походити на брата, копіює його поведінку.

Крім того, судом, після опитування дитини ОСОБА_3, було рекомендовано сторонам провести психологічне обстеження дітей.

Таке обстеження було проведено 05.07.2016 року психологом Міського центру дитини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

За висновком психолога № 47, емоційно-вольова сфера дітей характеризується стабільністю, врівноваженістю, та вираженою позитивною спрямованістю. У дітей чітко сформований образ родини, їм комфортно в даному родинному оточенні, де їх люблять та поважають. Виявлений міцний емоційний зв'язок з матір'ю, вона є для них центром безпеки, спокою, стабільності та комфорту. Діагностовано емоційну прихильність між собою та до вітчима, якого хлопці вважають за батька. У ставленні до батька, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 досить категоричні і їх рішення про зміну прізвища досить мотивоване.

Тому, психолог прийшов до висновку, що зміна прізвища, не матиме травматичного впливу на психіку дітей.

За клопотанням позивачки ОСОБА_2, щодо зміни прізвища районний суд, в присутності педагога, заслухав думку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в суді підтвердив бажання змінити прізвище, що підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання (т. 1, а.с. 140-143, 208-209).

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

При цьому судом вірно було проаналізовано всі зібрані по справі докази та з'ясовано, що відповідач, не зважаючи рішення судів, будь-якої участі в утриманні дітей не приймає, з дітьми безпосередньо не спілкується, у спілкуванні засобами зв'язку налаштовує дітей проти матері, та нової сім'ї, не надає дозвіл дітям для тимчасового виїзду за кордон з метою відпочинку та оздоровлення. Вказані обставини в сукупності вказують на відповідність зміни прізвища інтересам дітей.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Враховуючи, що зміна прізвища пов'язана з внесенням змін до актового запису, колегія суддів дійшла висновку, що зобов'язання судом РАЦС внести відповідні зміни до актового запису не є порушенням процесуальних норм, з якими пов'язано обов'язкове скасування судового рішення та не призвело до неправильного вирішення спору.

Вирішення спору проведено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та відповідних норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/14631/2016

Унікальний номер 759/3363/16-ц

Головуючий у першій інстанції - СенькаМ.Ф.

Доповідач Левенець Б.Б.