РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі : судді Бабенко С.С., при секретарі Пілюгіній Г.Ю., з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, про визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, в обґрунтування якого зазначила наступне.

В липні 2014 року між нею та відповідачем відбулася усна домовленість, за якою вона купує у відповідача жилий будинок, який розташований за адресою : м. Дзержинськ, Донецької області, с. Щербинівка, вул. Партизанська, 47 за 12000 грн. Вони досягли домовленість з усіх істотним умовам договору.

В підтвердження відбутої домовленості 25.07.2014 року, згідно розписки, вона передала відповідачу в якості завдатку по договору купівлі-продажу будинку, грошові кошти в розмірі 6000 грн.

Після передачі завдатку, відповідач передав їй ключ від будинку і документи, вона заселилася у вказану будівлю, перевезла в нього свої речі. Тобто відбулося повне виконання договору сторонами.

У звязку з юридичною неграмотністю, вона вважала, що будівля вже їй належить на праві власності. Вона проживала в будинку, почала робити ремонт, вона витратила на будівельні матеріали 4684 грн., за проведені роботи вона сплатила 6000 грн. Будівля стала придатною для житла, вартість її значно збільшилася.

Згідно усно договору при отриманні пенсії у березні-квітні 2015 року вона була повинна передати відповідачу суму коштів, яка залишилася, в розмірі 6000 грн. Після цього відповідач зобовязався оформити письмову угоду купівлі-продажу, з наступною реєстрацією у встановленому законом порядку.

10.04.2015 року вона отримавши пенсію, в присутності свідків (сусідів, питалася передати відповідачу суму, яка залишилися, але ОСОБА_4 відмовився приймати гроші, забрав у неї всі документи на будинок, відмовився письмово оформити договір купівлі-продажу.

В теперішній час їй необхідно визнати угоду купівлі-продажу дійсною, визнати за нею право власності на спірний будинок і зареєструвати його згідно діючого законодавства.

Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу жилого будинку, розташованого за адресою : м. Дзержинськ, Донецької області, с. Щербинівка, вул. Партизанська, 47, між продавцем ОСОБА_4 і покупцем ОСОБА_3, визнати за нею право власності на вказаний будинок.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про виселення, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Будинок № 47 по вулиці Партизанська в с. Щербинівка міста Дзержинська Донецької області є його власністю, що підтверджується договором дарування від 26.06.2003 року.

25.07.2014 року ОСОБА_5 запропонувала йому купити цей будинок, однак пояснила, що одразу повністю не зможе заплатити його вартість, спочатку сплатить 6000 грн., а залишок 6000 грн. віддасть в грудні 2014 року при оформленні договору купівлі-продажу будинку у нотаріуса.

Він повірив ОСОБА_5, отримав від неї кошти в розмірі 6000 грн., і надав дозвіл проживати в цьому будинку до нотаріального оформлення купівлі-продажу будинку, тобто до грудня 2014 року.

До теперішнього часу ОСОБА_5 проживає в його будинку, сплачувати залишок за будинок і оформляти договір купівлі-продажу у нотаріуса не бажає.

В теперішній час він має намір продати вказаний будинок, але своїм перебуванням в будинку ОСОБА_5 перешкоджає йому розпоряджатися своїм майном.

Просить виселити ОСОБА_5 з належного йому будинку № 47 по вулиці Партизанська в с. Щербинівка міста Дзержинська Донецької області.

В судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволенні позову, щодо зустрічного позову заперечували. ОСОБА_5 в суді пояснила, що дійсно у неї з ОСОБА_4 була усна домовленість про купівлі-продаж будинку за 12000 грн. 6000 грн. за будинок вона віддала одразу, а залишок повинна була віддати при оформленні договору купівлі-продажу будинку. Вона не працювала, не отримувала пенсію, у звязку з чим у неї не було чим сплатити залишок за будинок, але коли вона отримала пенсію в квітні 2015 року вона спробувала віддати відповідачу залишок за будинок, але він відмовився. В цьому будинку вона зробила деякий ремонт зробила піч, провела ремонт криши, вікон. В неї є квартира в м. Макіївка Донецької області.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, на задоволенні зустрічного позову наполягали. Відповідач зазначив, що з ОСОБА_5 у нього була усна домовленість щодо продажу будинку, при чому одну частину за будинок в розмірі 6000 грн. вона сплатила одразу, а іншу в розмірі 6000 грн. вона повинна була сплатити 14 грудня 2014 року при оформленні договору купівлі-продажу у нотаріуса, але цього не зробила. До цього часу вона не запропоновувала йому гроші за будинок, не зверталась до нього з причин неможливості сплати грошей. Ремонт в будинку вона проводила з власної ініціативи. В теперішній час він вважає, що вартість будинку значно вище, але продавати їй будинок він не бажає. Одного разу після грудня 2014 року вона до нього звернулася, коли він йшов на роботу і проходив біля спірного будинку, і запропонувала йому гроші в розмірі 1000 грн. Він вважає, оскільки вона не виконала умови усної домовленості, то підлягає виселенню, оскільки проживає в спірному будинку незаконно.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_5 Вона знає ОСОБА_4, і коли він проживав в спірному будинку. ОСОБА_5 вона знає з липня 2014 року, коли остання купила цей будинок і заселилася в ньому, там вона навела порядок у дворі, зробила деякий ремонт в будинку зробила піч, навела порядок у городі.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснив, що знає ОСОБА_5 з серпня 2014 року, коли вона вже жила в будинку по вул. Партизанська, 47. Він разом з ОСОБА_5 вивчає Біблію, вона з поділилася з ним, що цей будинок вона купила, вона показувала йому розсипку про передачу ОСОБА_4 6000 грн. частину за цей будинок. ОСОБА_5 не виплачували пенсію, тобто були обставини, через які вона не мала можливості сплатити залишок за цей будинок. Потім до неї пришли ОСОБА_4 і забрали домову книгу. А коли в квітні 2015 року їй виплатити пенсію вона запропонувала ОСОБА_4 розплатитися з ним, але їй відповіли, що будинок продали вже іншому покупцю.

Свідок ОСОБА_8 в суді пояснила, що усна домовленість між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проходила у неї дома, тому вона знає, що вони домовились про продажу цього будинку за 12000 грн, 6 000 грн. ОСОБА_5 віддала одразу як завдаток, а в грудні 2014 року вона була зобовязана заплатити залишок 6000 грн. і оформити продаж будинку у нотаріуса. ОСОБА_5 зробила ремонт в будинку.

Свідок ОСОБА_9 в суді пояснила, що вона є матірю ОСОБА_4 Зазначила, що в липні 2014 року вони домовилися з ОСОБА_5 про продажу будинку за 12000 грн., 6000 грн. вона віддала одразу, а залишок 6000 грн. вона повинна була сплатити в грудні 2014 року і оформити договір у нотаріуса, але цього не зробила. ОСОБА_5 спочатку обіцяла про сплату залишку телефоном, потім зовсім не дзвонила, не приходила. До сьогоднішнього часу вони не повертали їй 6000 грн. Ремонт вони не просили її робити. Потім, коли викликали дільничного, ОСОБА_5 сказала, якщо їй повернуть 6000 грн. та сплатять 4500 грн. за ремонт вона піде з будинку.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що він проживає по сусідству з ОСОБА_5Зазначив, що ОСОБА_5 купила будинок по вул. Партизанській, 47, та звернулася до нього з приводу ремонту. Він разом з ОСОБА_11 робили у неї ремонт криши, застелили вікна, зробили трубу. ОСОБА_5 купувала будівельний матеріали та сплатила їм за роботу. Вона часто зверталася до нього з приводу якогось дрібного ремонту. Цей будинок вона начебто купила. Ремонт вони робили десь влітку 2014 року.

Свідок ОСОБА_11 в суді дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснила, що їй подзвонила її знайома і попросила зробити піч в с. Щербинівки. Вона погодилася і разом з чоловіком переробили піч в будинку, точну адресу вона не знає. Це було десь у листопаді-грудні 2014 року. Вона вважала, що ОСОБА_5 є господарка будинку, за піч вона сплатила їм пізніше.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що жилий будинок № 47 по вулиці Партизанській в сел.. Щербинівка міста Дзержинська Донецької області належить на праві власності ОСОБА_4, що вбачається з договору дарування від 26.06.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 34-35).

З представленої позивачем за первісним позовом ОСОБА_5 розписки, вбачається, що ОСОБА_4 отримав завдаток за будинок по вул. Партизанській № 47 у ОСОБА_3 в сумі 6000 грн. (а.с. 12).

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено ч.1 ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Частиною другою даної норми зазначено, що у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що норма частини другої ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні зясовувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Не будучи укладеним, договір не може бути визнаним судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Відповідно до положень ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно з вимогами ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Договір купівлі-продажу жилого будинку між сторонами укладений не був, нотаріально не посвідчений, не зареєстрований у встановленому законом порядку. Розписка, яка додана до матеріалів справи, не є укладеним договором між сторонами, оскільки в ній відсутня домовленість сторін щодо всіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України)

За таких обставин, оскільки немає правових підстав для визнання оспорюваного договору дійсним, відсутні й підстави для визнання за позивачем права власності на нерухомість, що є предметом позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтю 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Вимогами ч.2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Враховуючи те, що судом встановлено, що ОСОБА_5 перебуває у спірному будинку № 47 по вул. Партизанській в сел. Щербинівка м. Дзержинська Донецької області без будь-яких законних підстав, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_13 про виселення.

Керуючись ст.ст. 10,11,12,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, про визнання права власності відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_5 з жилого будинку № 47 по вулиці Партизанська в с. Щербинівка міста Дзержинська Донецької області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :