Дата документу Справа №
Справа № 22- ц/778/3648/16
Є.У. № 334/353/13
У Х В А Л А

19 вересня 2016 р. м. Запоріжжя

Суддя судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання припиненим та втраченим чинність кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення 168 501, 32 грн. заборгованості за кредитним договором № 14/2006/0575 Фжк від 14.11.2006 р. Заперечуючи проти позову, у квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору припиненим.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» та зустрічного позову ОСОБА_3 у цій справі відмовлено.

Копія судового рішення отримана представником Банку ОСОБА_5 04.07.2013 року, що підтверджується відповідною відміткою на заяві про видачу копії судового рішення (том 1:а.с.127).

08 липня 2013 року ПАТ КБ «Надра» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді апеляційного суду від 01 серпня 2013 року апеляційна скарга Банку залишена без руху як така, що не сплачена судовим збором. Банку надано пятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Копія ухвали апеляційного суду отримана представником Банку 05 серпня 2013 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том1: а.с.140).

У звязку з невиконанням Банком ухвали суду і не сплатою судового збору у наданий строк ухвалою судді апеляційного суду від 23 серпня 2013 року апеляційну скаргу визнано неподаною і повернуто апелянту.

17 березня 2015 року ПАТ КБ «Надра » повторно подало апеляційну скаргу і заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку Банк зазначав, що представник позивача ОСОБА_6, який представляв інтереси Банку у суді першої інстанції, звільнився з роботи 21 травня 2014 року, про існування судового рішення Банк не був обізнаний, а його копію отримав тільки 27 липня 2013 року.

Ухвалою судді апеляційного суду від 27 березня 2015 року апеляційну скаргу залишено без руху і запропоновано Банку у тридцятиденний строк подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням поважних причин пропуску та зазначенням інших підстав для поновлення цього строку.

10 квітня 2015 року на виконання ухвали апеляційного суду Банк повторно подав апеляційну скаргу, в якій повторно зазначив про звільнення представника Банку ОСОБА_7 у травні 2014 року, звільнення начальника відділу претензійно-правової роботи ОСОБА_8 19 вересня 2014 року і отримання Банком копії рішення 5 березня 2015 року. На підтвердження факту звільнення юрисконсульта ОСОБА_7, начальника сектору претензійної роботи Запорізького регіонального відділу ОСОБА_8 Банк додав до заяви копії відповідних наказів (том1: а.с.214,215)

Ухвалою судді апеляційного суду від 23 квітня 2015 року Банку поновлено строк апеляційного оскарження судового рішення.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року рішення Ленінського районного суду Запоріжжя від 27 червня 2013 року в оскаржуваній частині скасовано і ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у сумі 14 110, 67 доларів США і 2 734, 43 грн. пені.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_3 частково, рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року скасовано з передачею до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою судді апеляційного суду від 18 липня 2016 року апеляційна скарга Банку залишена без руху, Банку запропоновано у тридцятиденний строк викласти інші поважні причини пропуску процесуального строку.

Копія ухвали апеляційного суду отримана представником Банку 27.07.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том2: а.с.127).

11 серпня 2016 року Банк повторно подав заяву про поновлення процесуального строку, в якій втретє зазначив про звільнення юриста Вельможка С.П. і отримання копії оскаржуваного рішення 05.03.2015 року.

Частиною першою статті 67 ЦПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом.

Відповідно до положень частини першої статті 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

При цьому частиною першою статті 73 ЦПК України визначено, що за заявою сторони або іншої особи суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк або продовжити пропущений строк у разі його пропущення з поважних причин.

Однак, ні в заяві від 22 квітня 2015 року, ані в заяві від 11 серпня 2016 року Банк не навів мотивів, за якими можливо визнати поважними причини пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги. Доводи представника Банку про те, що копія оскаржуваного рішення отримана Банком лише у березні 2015 року являються неспроможними, оскільки спростовуються письмовими доказами заявою Банку від 02.07.2013 року про видачу копії судового рішення із відповідною відміткою на заяві про видачу копії судового рішення представнику банку ОСОБА_5 (том 1:а.с.127).

Крім того, фактичні обставини справи свідчать про своєчасну обізнаність Банку щодо результатів розгляду справи судом першої інстанції, оскільки у липні 2013 року в межах процесуального строку Банком подавалася апеляційна скарга, яка ухвалою апеляційного суду від 23 серпня 2013 року була визнана неподаною і провернута скаржнику.

Звільнення юрисконсульта ОСОБА_7 у квітні 2014 року і начальника сектору претензійно-позовної роботи ОСОБА_8 у вересні 2014 року не є достатньою підставою для поновлення процесуального строку. Як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів Банку у суді по цій справі здійснював не тільки ОСОБА_7, але й юрисконсульт ОСОБА_9, який складав і підписував апеляційну скаргу від 05.07.2013 року, а також ОСОБА_5, яка 04.07.2013 р. отримала копію оскаржуваного рішення.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Аналогічна правова ситуація має місце і в цій справі.

Таким чином, поновлення Банку процесуального строку апеляційного оскарження судового рішення майже через два роки після набуття ним законної сили призведе до порушення принципу правової визначеності та порушення права відповідачів на справедливий судовий розгляд за пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак передбачених законом підстав для поновлення процесуального строку апеляційного оскарження судового рішення не вбачаю.

Банк не вичерпав усіх передбачених законом способів захисту порушеного права за вказаним кредитним договором.

Відповідно до частини 3 статті 297 ЦПК України якщо вказані скаржником підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст.294, 297 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2013 року залишити без задоволення, визнавши причини пропуску процесуального строку неповажними.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання припиненим та втраченим чинність кредитного договору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя:

ОСОБА_1