ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Третя особа Управління Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі про визнання незаконним та скасування рішень оргагну місцевого самоврядування, про скасування права власності, про визнання недійсним та скасування провочинів, про скасування державної реєстрації права власності

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішень оргагну місцевого самоврядування, скасування права власності, визнання недійсним та скасування провочинів, скасування державної реєстрації права власності посилаючись на те, що рішеннямвиконачого комітету №126 від 06.06.89 року йому надано в безстроове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку за адресою м.Фастів, вул.Стовби,39 рішенням №26/1 від 10.02.20000 року йому було пердано у приватну власнсть вказану земельну ділянку. На підставі цього рішення він звернувся до землевпорядних організацій за виготовленням державного акту. Після чого була виготовлена технічна документація і направлена у різні інстанції для погодження. В 2014 році в звязку зі змінами до законодавства, позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Звернувшись до землевпорядних організацій дізнався, що земельна ділянка яка перебувала у його користуванні передана у приватну власність іншій особі та під номером 39а. Це змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги та пояснили, що на даний час вказана спірна земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_4, який купив дану земельну ділянку у ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу. ОСОБА_3 земельна ділянка була передана згідно з рішенням міської ради 29.11.2012 року. Вважають вказані рішення міської ради прийняти з порушенням земельного законодавства, а тому є незаконними і підлягають скасванню. Також, просять скасувати всі подальші рішення та договори, які виникли після винесення вказаного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради проти позову заперечували та пояснили, що рішенням ОСОБА_2 міської ради надано ОСОБА_5 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,09 га в м.Фастові по вул.Олександра Стовби 39 а. В полальшому прийнято рішення про передачу у власність вказаної земельної ділянки ОСОБА_3 Позивачу надавалася земельна ділянка в користування в 1989 році та було укладено договір який припинив свою дію на момент прийняття відповідних рішень. Вважає, рішення прийняті відповідно до норм діючого законодавства.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечувала та суду пояснила, що ОСОБА_5 звернулася до міської ради з заявою про надання їй у власність земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Рішенням сесії міської ради її заява була задоволена і їй надана земельна ділянка по вул.Стовби, 39 а. В подальшому вона скористалася своїм правом та продала вказану земельну ділянку і на даний час не є її власником. Вважає позов необгрунтованим, безпідставним. В подальшому в судові засідання не зявилася про час слухання справи повідомлялася вчасно та належним чином будь-яких заяв щодо розгляду справи нею не надавалися.

Відповідач ОСОБА_4, проти позову заперечував і суду пояснив, що дійсно придбав вказану земельну ділянку у ОСОБА_6 на час її купівлі будь-яких робіт по забудові даної земельної ділянки не велося. Про те, що дана земельна ділянка є спірною не знав. В подальшому в судові засідання не зявився про час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином будь-яких заяв щодо розгляду справи суду ним надано не було.

Представник Третьої особи в судовому засідання послалися на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивачу рішенням виконавчого комітету №126 від 06.06.1989 року надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності за адресою м.Фастів вул.Олександра Стовби, 39 та в подальшому було укладено Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 19.06.1989 року.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №26/1 від 10.02.2000 року Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам міста позивачу передано безкоштовно у приватну власність вищезазначену земельну ділянку для обслуговування житлових будинків та для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,6 га.

Зазначеною земельною ділянкою з того часу постійно користується позивач, розпочав кладку фундаменту та вирощував сільськогосподарську продукцію.

Факт постійного користування сім»ї ОСОБА_7 саме цією земельною ділянкою в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням ОСОБА_2 міської ради №22/190-LXI-VI від 23.12.2014 року ОСОБА_1, надано дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м.Фастові вул.Олександра Стовби, 39.

При зверненні до землевпорядної організації для розробки вказаної документації позивачу стало відомо про те, що земельна ділянка, яка перебувала у його влсності передана у приватну власність іншій особі відповідачу ОСОБА_5 в подальшому змінила призвіще на Прокопенко (актовий запис про укладення шлюбу №197 від 12 липня 2014 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 МУЮ у Київській області).

Як встановлено судом, рішенням ОСОБА_2 міської ради №23/54-ХХХІУ-VI від 29.11.2012 року ОСОБА_5, надано дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,09 га в м.Фастові вул.Олександра Стовби, 39а.

На підставі цього рішення ОСОБА_5 звернулася до ТОВ Компанія Мегаполіс з заявою про розробку проекту землеустрою, який було виготовлено та затверджено рішенням ОСОБА_2 міської ради №25/31-LI-VI від 25.03.2014 року, а вказана земельна ділянка передана ОСОБА_5 у приватну власність.

В ході розгляду справи встановлювався факт існування двох земельних ділянок по вул.Олександра Стовби 39 та 39-а.

Представником відповідача ОСОБА_2 міської ради не надано будь-якого пояснення стосовно даного факту, як і не надано належних доказів на ухвалу суду (здійснено відписку без обгрунтування).

В судовому засіданні з даного приводу було допитано спеціаліста відділу містобудування та архітектури, який повідомив, що приймав участь в складі комісії, яка виїзжала на місце розташування спірної земельної ділянки, де було встановлено, що це різні земельні ділянки але існує накладання однієї на іншу.

Позивачем надано схему розташування земельної ділянки по вул.Олександра Стовби, 39 в м.Фастові здійсненої сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_10 з якої вбачається, що земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_5 повністю накладається на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1

Згідно листа міського голови №335.2866.4 від 23.12.2015 року вбачається, що присвоєння адреси земельній ділянці по вул.Олександра Стовби, 39-а в м.Фастів не приймалося (а.с.31).

Отже, передана у приватну власність ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,1 га включає в себе земельну ділянку, яка була передана у приватну власність ОСОБА_1, хоча й значиться за іншою адресою.

Під час проведення робіт із землеустрою (ОСОБА_5) були встановлені в натурі (на місцевості) межі земельних ділянок. Проект землеустрою включав акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і кадастровий план. Ці документи не містять відомості про погодження ОСОБА_1 межі спірної земельної ділянки.

Відповідно до п.«в» ч.1 ст.2 Закону «Про землеустрій» ( далі Закон № 858-ІV) землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різновидами документації із землеустрою (ч. 1, п.п. «д» і «и» ч. 2 ст. 25 Закону № 858-ІV).

Згідно ст. 25 Закону України „Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документації із землеустрою.

Як передбачено ч.1 ст.50, ч.ч.1, 4 ст.55 Закону № 858-ІV (в редакції на час виникнення спірних відносин), проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Відповідно до Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, під час здійснення землеустрою та складення за її результатами технічної документації із землеустрою проводиться інвентаризація земель, зокрема і з метою узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі. Роботи з інвентаризації земель включають підготовчі, топографо-геодезичні та камеральні роботи, складення і оформлення технічної документації в паперовій та електронній формі.

Підготовчі роботи включають збір та аналіз виконавцем вихідних даних для проведення інвентаризації земель, складення робочого інвентаризаційного плану. Камеральні роботи передбачають оброблення даних, отриманих в результаті виконання топографо-геодезичних робіт, під час яких на робочий інвентаризаційний план наносяться межі земельних ділянок, обмежень (обтяжень) у їх використанні та угідь, отримані в результаті виконання топографо-геодезичних робіт, складаються поконтурні відомості з експлікацією, в яких зазначаються номери контурів, площа земельних ділянок, їх кадастрові номери (за наявності), площа угідь, що фактично використовуються на момент проведення інвентаризації, площа обмежень (обтяжень) у їх використанні, а також складається зведений інвентаризаційний план у масштабі згідно з вимогами пункту 14 цього Порядку.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначеного Порядку, положень Земельного кодексу України, Закону України „Про землеустрій", під час виготовлення проектної документації проводиться, зокрема встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, проводиться здійснення державного контролю за використанням земель, за результатами яких з'ясовується, чи не перебуває земельна ділянка у власності чи в користуванні інших осіб, на основі яких приймаються відповідні рішення органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 7 розділу X "Перехідні положення" ЗК України 2001 року, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004, № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, до яких відноситься також добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3, 10 ст. 149 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не відмовлявся в добровільному порядку від права користування спірною земельною ділянкою, рішення про її вилучення чи припинення права користування ним щодо позивача не приймалося.

Відповідно до п.г ч.3 ст. 152 ЗК України одним із способів захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Підставою для визнання акту недійсним відповідно до положень ст.155 ЗК України є порушення права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Таким чином рішення ОСОБА_2 міської ради №23/54-ХХХІУ-VI від 29.11.2012 року про надання ОСОБА_5, дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,09 га в м.Фастові вул.Олександра Стовби, 39а та рішення ОСОБА_2 міської ради №25/31-LI-VI від 25.03.2014 року, про передачу земельної ділянки ОСОБА_5 у приватну власність ухвалене з порушенням норм ст.ст. 116, 141, 149 ЗК України і призвело до порушення права позивача щодо володіння та користування належною йому земельною ділянкою, що є підставою для їх скасування та визнання незаконним.

Посилання представника відповідача про те, що земельна ділянка позивачу була надана у користування та укладено договір, який припинив свою дію не відповідає нормам земельного законодавства, як вищезазначено.

Після отримання вказаної земельної ділянки в приватну власність ОСОБА_3 зареєструвала право власності на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.04.2016 року реєстраційний номер 12 кадастровий номер :03:001:0490.

20 квітня 2016 року ОСОБА_3 уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міськогонотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №416, відповідно до якого продала ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1га в м.Фастів Київська областьпо вул.Стовби, 39а.

Відповідно до ст.125 ЗК України, ЗУ Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на нерухоме майно, до якого відноситься і земельна ділянка, підлягає державній реєстрації, що було зроблено ОСОБА_3 та після укладення вказаного договору ОСОБА_4

Однією з позовних вимог є вимога про визнання вказаного договору недійсним і суд вважає дана вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Враховуючи те, що рішення ОСОБА_2 міської ради №25/31-LI-VI від 25.03.2014 року, про передачу земельної ділянки ОСОБА_5 у приватну власність ухвалене з порушенням норм ст.ст. 116, 141, 149 ЗК України і було підставою набуття нерухомого майна тому, вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки є недійсним.

Згідно ст.378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

На підставі Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого Постановою КМ України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (зі змінами) Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Також, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, суд повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обовязок чи право стягнення є солідарним (ст.216 ЦПК України).

В судовому засіданні представник позивача просив стягнення судових витрат покласти на відповідача ОСОБА_2 міську раду з чим погоджується і суд, так прийняття незаконних рішень призвело до порушення права позивача, а також, стало підставою виникнення незаконних дій зі сторони інших відповідачів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.3,10,11,57-60,88,212-218 ЦПК України, ст.116,118,141,149,152,153,155 ЗК України, ст.15,16,215,378 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради Київської області від 29.11.2012 р №23/54-ХХХІУ-УІ про надання дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,09 га по вул.Стовби, 39-а м.Фастів, Київської області для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради Київської області від 25.03.2014 р. №25/31-ЛІ-УІ про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_5

Скасувати право власності на земельну ділянку по вул.Стовби 39-а в м.Фастів Київської області розміром 0,1 га зареєстрованого на ОСОБА_3, 28.01.2015 року кадастровий номер :03:001:0490.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку від 28.01.2015 року на імя ОСОБА_3, індексий номер 32800732, реєстраційний номер 12, номер запису про право власності 8524621.

Визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки по вул.Стовби 39-а в м.Фастові Київської області від 20.04.2015 року посвідченого ОСОБА_11, приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №416 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_2 міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн. ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, іден.номер НОМЕР_1 прож.м.Фастів АДРЕСА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ Г.В.Соловей