Справа № 457/900/16-ц
провадження №2/457/363/16
УХВАЛА

21 грудня 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючої - судді Василюк Т.В.,

секретар судового засідання Болонна І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наша єдність», третя особа: Трускавецька міська рада про визначення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Трускавецького міського суду від 19 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наша єдність», третя особа: Трускавецька міська рада про визначення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 3 статті 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До такого висновку прийшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ при постановленні ухвали 14 листопада 2016 року у справі № 537/3062/15-ц.

Представником відповідача на обґрунтування заяви про стягнення з позивача судових витрат, надано суду копію договору про надання юридичних послуг від 10 жовтня 2016 року; акти наданих послуг від 02 листопада 2016 року, 13 грудня 2016 року та 19 грудня 2016 року, копію квитанції від 01-11 від 03 листопада 2016 року на суму 4315 грн., квитанцію № 01-12 від 13 грудня 2016 року на суму 1730 грн. та квитанцію № б/н від 19 грудня 2016 року на суму 1415 грн. Всього відповідачем понесені витрати на правову допомогу в сумі 7460 гривень.

Відповідно до п. 4.5 договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 10 жовтня 2016 року при належному виконанні умов цього договору сторони підписують акт приймання передачі наданих послуг.

Проаналізувавши зміст актів наданих послуг, суд приходить до переконання, що відшкодуванню підлягають витрати, понесені представником відповідача, пов'язані з участю у судових засіданнях, в межах суми, визначеної статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача брав участь у судових засідання, які відбулися 03 листопада 2016 року, котре тривало з 10:22 год. до 10:33 год. (відшкодуванню за участь у якому підлягає сума у розмірі 106,33 грн.), 13 грудня 2016 року, котре тривало з 14:19 год. до 15:29 год. (відшкодуванню за участь у якому підлягає сума у розмірі 1024,66 грн.) та 19 грудня 2016 року, котре тривало з 12:58 год. до 13:52 год. (відшкодуванню за участь у якому підлягає сума у розмірі 522 грн.). Загальна сума, яку слід стягнути з позивача, становить 1652,99 грн. Інші види витрат, понесені за межами судового засідання, зокрема, складання заперечень на позовну заяву, надання консультацій та роз'яснень з приводу чинного законодавства, відрядження, інші питання, що стосуються питань консультування з питань представлення інтересів замовника, не знайшли свого підтвердження з огляду на представлення доказів.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 89 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю підлягають стягнення судові витрати в розмірі 1652,99 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 209, 210, 220 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наша єдність» 1 652,99 грн. (одну тисячу шістсот пятдесят дві гривні девяносто дев'ять копійок).

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд протягом п?яти днів з дня її отримання.

Суддя Т.В. Василюк