Провадження № 6/344/293/16
У Х В А Л А

16 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

розглянувши в судовому засіданні залі суду подання державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, яке погоджено із начальником Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, мотивуючи подання тим, що боржником рішення суду в добровільному порядку не виконується. Державним виконавцем було отримано інформацію про те, що боржник має на меті покинути територію України, що в свою чергу ускладнює виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості. Боржник у подальшому таким чином може ухилятися від сплати боргу.

Згідно ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

У відповідності до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Враховуючи необхідність негайно розглянути подання суд вважає за доцільне провести судовий розгляд без виклику сторін та інших заінтересованих осіб.

Судом встановлено наступні обставини.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України ,,Про виконавче провадження державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

На виконанні у Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 344/956/2013 року, який виданий 04.03.2014 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 13661 гривень матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Відповідно до ст.11 Закону України ,,Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

15.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику можливість виконати добровільно рішення суду у семиденний термін.

26.07.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все майно що належить боржнику.

16.09.2016 року державним виконавцем складено акт, в якому зазначено, що при виході за адресою проживання боржника встановлено, що двері ніхто не відчинив та дзвінок не реагував.

21.06.2016 року до боржника застосовано примусовий привід.

Також державний виконавець звертався до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України із електронним запитом щодо наявності нарахованого (сплаченого) доходу в боржника та пенсійних виплат. Однак отримана відповідь негативна.

Відповідно до узагальнення Верховного Суду України судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року ,,ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 ЗУ ,,Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України та у п.18 ч.3ст.11 ЗУ ,,Про виконавче провадження, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ч.2 ст.10 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України ,,Про виконавче провадження та ст.377-1 ЦПК України, вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявність навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тимчасове обмеження права боржника на пересування є винятковим засобом впливу на нього, полягає в обмеженні права на свободу пересування, що може бути застосовано після вичерпання усіх передбачених законом засобів примусового виконання.

Суду не надано доказу того, що не виконання боржником його зобов`язань пов`язано із його виїздом за кордон.

Суду не надано доказу того, що державним виконавцем вичерпано усі існуючі засоби для примусового виконання.

Подання державного виконавця не містить обґрунтування необхідності застосування до боржника заходу впливу, що пов`язаний з обмеженням права особи на пересування.

Таким чином, подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України ухвала про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Головуючий суддя С.О. Бородовський