Справа № 291/379/16-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2016 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Нейла В.М.

при секретарі - Герасимчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рогачівської сільської ради Ружинського району, Ружинської районної державної адмінстрації про визнання права власності на спадкове майно

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай) площею 4,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім..Богдана Хмельницького с.Рогачі Ружинського району Житомирської області.

На даний час позивач бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене спадкове майно, однак зробити цього не може оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно.

З врахуванням вказаного позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на вищевказану земельну частку (пай).

В суд позивач направив заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі - Рогачівська сільська рада Ружинського району і представник Ружинської районної адміністрації направили до суду заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутність, визнають позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Рогачі Ружинського району Житомирської області, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.07.2001 року (а.с.6).

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР , який діяв на час виникнення правовідносин, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України №18/5 від 14.06.1994р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.07.1994р.( в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини ОСОБА_2), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі ст.529 Цивільного кодексу Української РСР (1963р.), який був чинним на час смерті спадкодавця ОСОБА_2, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Як вбачається зі спадкової справи 115/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його баби ОСОБА_2, вступивши у фактичне володіння його спадковим майном (а.с.21-34 ).

На підставі відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою відповідно до документації по паюванню земель, переданих у ко-лективну власність КСП ім. Богдана Хмельницького Рогачівської сільської ради Ружинського району Житомирської області за № 59/26-16 від 04.04.2016 (а.с.7), довідки № 34-621-99.5-746/2-16, виданої відділом Держгеокадастру у Ружинському районі 22.03.2016 (а.с.8) судом встановлено, що ОСОБА_2 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 розміром 4,62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 18.03.1997р. № 96, бувшого реформованого КСП ім.Богдана Хмельницького Рогачівської сільської ради, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Ружинською райдержадміністрацією за № 317 від 16.04.1997 року.

Отже, судом встановлено що до ОСОБА_1 перейшло в порядку спадкування право на вищевказану належну спадкодавцю ОСОБА_2 земельну частку(пай).

Проте позивачу державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, оскільки на день смерті спадкодавця ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно були відсутні, що вбачається з листа Ружинської державної нотаріальної контори в Житомирській області від 31.03.2016 р. за №783/02-14.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з його вини.

Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивача є неотримання спадкодавцем за свого життя правовстановлюючого документа на вказане майно, хоч право власності ОСОБА_2 на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємця права власності на таке майно.

Усунення порушень прав позивача можливо лише в судовому порядку шляхом визнання за ним в порядку спадкування права власності на успадковане майно.

Керуючись ст.ст.524-526, 530, 548-549 ЦК УРСР, Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст.209, 212,213,215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) у реформованому колективному сільськогосподарському підприємстві ім.Богдана Хмельницького с.Рогачі Ружинського району Житомирської області розміром 4,62 в умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом, після смерті баби ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, належ¬ну їй як члену КСП ім.Богдана Хмельницького.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Ружинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення -протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. М. Нейло.