Номер провадження: 22-ц/785/3319/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Гірняк Л.А.

суддів: Калараш А.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2016 року у справі за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Ім.28 червня» про відшкодування збитків та звільнення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеними вимогами в котрих зазначив , що ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки №13 у масиві 3-4вч, загальною площею -4,75 га. Зазначену земельну ділянку самовільно займає ВАТ «Ім.28 червня» посилаючись на те, що відповідачем розміщені багаторічні насадження, що перебувають на балансі відповідача, що унеможливлює використання земельної ділянки у власних цілях позивачем. Одночасно зазначено, що відповідач наніс збитки власнику земельної ділянки так як не вживав заходів боротьби з бур`янами, що свідчить про погіршення стану цих насаджень і зрідженням та масивним заселенням дикого порослю чагарників та акацій.

Встановлюючи розмір збитків виходив з площі землі 4,75 га та виходячи з доходу за 1 га сільськогосподарських угідь за 2011 рік що становить 3289,18 грн., а в 2012 році 3481,43 грн., що становить 32160 грн.39 коп.

На підставі зазначеного заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 просив суд забов`язати ВАТ «Ім.28 червня» повернути ОСОБА_3 земельні ділянки № 13 у масиві № 1вп, №14 у масиві №3-4вч, загальною площею 4,75 га, вартістю 192427,25 грн., які розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, шляхом звільнення вказаних земельних ділянок та стягнути з ВАТ «Ім.28 червня» на користь ОСОБА_3 збитки в сумі 32160,39 грн.(а.с. 1-6, Том І).

В подальшому ОСОБА_3 доповнив свою позовну заяву та просив забов`язати ВАТ «Ім.28 червня» припинити подальше користування належним йому на праві власності земельних ділянок та повернути земельні ділянки № 13 у масиві № 1вп, №14 у масиві №3-4вч, загальною площею 4,75 га, вартістю 192427,25 грн., які розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, шляхом їх звільнення (а.с. 11-14, Том 2)

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2016 року в задоволенні позовних вимог заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Ім.28 червня» про відшкодування збитків та звільнення земельної ділянки відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення від 09.02.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В силу ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в заявлених вимогах районний суд виходив з безпідставності заявлених вимог, оскільки позивач не надала до суду доказів на підтвердження того, що ВАТ«Ім.28 червня» самовільно використовувало спірну земельну ділянку та з їх вини вона не мала можливості розпоряджатися на власний розсуд для отримання доходу.

Одночасно суд виходив з відсутності вини відповідача в завданій шкоді вищезазначеної земельної ділянки та приведення її до занедбаного стану.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 79 ЗК України , ст. 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий обєкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

Отже, з часу передачі земельних ділянок у власність фізичних осіб останні стали відповідно і власниками насаджень.

Вирішуючи спір, районний суд правильно виходив з того, що з часу набуття права власності на земельну ділянку (11.06.2003 року) ОСОБА_3 є власником багаторічних насаджень. Факт перебування багаторічних насаджень на балансі ВАТ«Ім.28 червня» не може вважатись підтвердженням права власності на ці насадження, оскільки баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу та вартості майна і не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Крім того, всі відомості стосовно перебування на балансі підприємства(рішення районної ради, акт оцінки вартості майна, план приватизації, тощо) надані за період 2000-2001 року, тобто то набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що спірна ділянка взагалі не обробляється, ВАТ«Ім.28 червня» фактично не здійснює господарської діяльності, відтак земельна ділянка у фактичному користуванні їх не перебуває. Доказів про існування договірних відносин між ОСОБА_3 та ВАТ«Ім.28 червня» щодо користування ділянкою матеріали справи не містять.

Акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за 2010-2013р.р. не засвідчують того, що ВАТ«Ім.28 червня» користувались спірною земельною ділянкою.

Доводи апеляційної скарги про створення перешкод в укладанні догорів оренди з іншими юридичними особами судова колегія оцінює критично за відсутності належних доказів.

Судові тяжби щодо їх укладення в період з 2006-2009 р.р не позбавляли права позивача на розпорядження своєю власністю на власний розсуд.

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстави для скасування рішення суду.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 218, 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2016 року відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Гірняк

Судді А.А.Калараш

ОСОБА_2