Єдиний унікальний номер 229/1243/16-ц
Номер провадження 2/229/709/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р. Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дружківської територіальної громади в особі Дружківської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування ,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 11 квітня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до Дружківської територіальної громади в особі Дружківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування .

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 17 вересня 2015 року померла її бабуся ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: вул. Космонавтів, 22/50 в м.Дружківка Донецької області. Крім позивача спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є її батько, син померлої - ОСОБА_4, який не бажає приймати спадщину. В шестимісячний строк , позивач як спадкоємець 5 черги, звернулась з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру. Позивач просить визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Ухвалою Дружківського міського суду від 06 липня 2016 року до участі в справі в якості співвідповідача було притягнуто ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання з'явилась , позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 з"явився у судове засідання, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 з"явився у судове засідання, позовні вимоги не визнав, пояснив, що він є спадкоємцем померлої, мешкав та мешкає в квартирі ОСОБА_5 У нього не має іншого житла. Не прийняв спадщину, оскільки у нього не має коштів, але він не відмовляється від спадщини. Просить визнати за ним право власності на квартиру.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, про час та місце розгляду справи їх повідомлено належним чином. З позовними вимогами погодився.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню підлягають виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 17 вересня 2015 року померла , що підтверджується актовим записом № 819 від 21 вересня 2015 року, зробленним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецької області (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлої на підставі свідоцтва про право власності, виданого Дружківським бюро приватизації житла від 25 березня 1994 року, що підтверджується відповідним листом Начальника КП ДМБТІ за № 363 від 17 серпня 2016 року.

Позивач доводиться померлої онукою, що підтверджується актовими записами.

Відповідно до актового запису № 328 від 09 червня1992 року ОСОБА_1, 23 травня 1992 року народилась у м.Дружківка Донецької області. Її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що підтверджується актовим записом № 3623 від 14 серпня 1970 року (а.с.8).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, що передбачено ст. 1266 ЦК України.

Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу у певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

Але, відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу спадкоємців за законом включаться інші родичі спадкодавця, крім тих, які спадкують в попередніх чотирьох чергах, а також утриманці, які одержують право на спадкування нарівні з родичами спадкодавця, які закликаються до спадкування.

При цьому особливістю п'ятої черги є встановлення всередині її своєрідних "підчерг": родичі подальших ступені споріднення закликаються до спадкування за відсутності родичів попередніх ступенів. При цьому наявність у таких родичів права на спадкування за правом представлення згідно ст. 1266 ЦК не означає відсутність у них права на спадкування за ст. 1265 ЦК.

Таким чином, у п'яту чергу спадкують онуки спадкодавця.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 не прийняв у встановлений законом строк спадщину, то позивач ОСОБА_1 , відповідно до ст.1265 ЦК України має право на спадкування у п'яту чергу.

Суд не може погодитись з доводами відповідача, що він прийняв спадщину фактичним проживанням у квартирі за наступних підстав.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-ти місяців після відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Тобто при постійному проживанні зі спадкодавцем спадкоємець може не подавати заяву про прийняття спадщини, а сам факт прийняття ставиться у залежність від відсутності заперечень щодо спадщини у спадкоємця. Однак, неодноразово виникає ситуація, коли спадкоємець, що постійно проживав зі спадкодавцем, не подав заяву про прийняття спадщини, а нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину через недоведеність факту такого спільного проживання, адже місце реєстрації спадкоємця не завжди збігається з місцем реєстрації спадкодавця.

У такому випадку слід керуватися п. 3.22. Глави 10«Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який визначає, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем. У випадку неможливості отримати зазначені документи, єдиним шляхом вирішення такої ситуації є звернення до суду.

Так, відповідно до Постанови пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно домової книги ОСОБА_3 ніколи не було зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-11).

Відповідно довідки про склад сім"ї від 07 липня 2016 року за № 1613, виданого КП "Комсервіс" в квартирі АДРЕСА_2 була зареєстрована ОСОБА_5 та ОСОБА_1, яка була знята з реєстрації 26 лютого 2014 року.

Як пояснив відповідач, що його було зареєстровано за адресою: вул Лісова, 32.

Таким чином, відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що він постійно одною родиною мешкав з ОСОБА_5 та прийняв спадщину фактичним проживанням.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили, що вони тісно спілкувались з ОСОБА_5, підтримували дружні стосунки. Бачили неодноразово ОСОБА_3 в квартирі матері. Вона казала, що квартира залишиться ОСОБА_3

Але дані свідки, також не підтвердили факт постійного проживання відповідача разом з ОСОБА_5

Крім того, відповідач в установлений законом строк не звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ані звертався із заявою про про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_1 30 листопада 2015 року звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Нотаріусом державною нотаріальною конторою відмовлено 24 березня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 - на квартиру через відсутність належно оформленого правовстановлюючого документу на цю квартиру (а.с. 15 ).

Звертаючись в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно, позивач посилається на те, що нотаріальна контора не видає свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 через те, що у спадкоємця відсутні будь-які документи, якими можна підтвердити право власності ОСОБА_5, яка померла 17 вересня 2015 року на квартиру, що розташована в АДРЕСА_3. Тому ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити свої спадкові права.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що умови для одержання ОСОБА_1 в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 відсутні, через відсутність правовстановлюючих документів про права власності ОСОБА_5 на спадкову квартиру. Тому ОСОБА_1 вправі звернутися у суд з позовом про визнання за нею права власності на квартиру.

Враховуючи, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування на квартиру ґрунтуються на законі, то їх слід задовольнити.

На підставі ст. 10,11,58,59,60,88,212-215,218 ЦПК України (в редакції 2004 року), на підставі ст. 182,331,376,1218 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до Дружківської територіальної громади в особі Дружківської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 44,4 кв. метра.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя: А. Л. Гонтар