УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Гримич М.К., Ткачука О.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'ю при виконанні трудових обов'язків, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем він перебував у трудових відносинах з 7 липня 1986 року по 15 вересня 2014 року, працюючи на посаді оператора машини безперервного лиття заготівок 7 розряду конверторного цеху.

3 лютого 2014 року він отримав завдання від змінного майстра на очищення території, прилеглої до відділення ВБРС конверторного цеху; викидаючи вночі сніг з лопати в короб, він впав на майданчик, внаслідок чого отримав первинний вивих правового плечового суглобу, відрив великого горбка правої плечової кістки. За даним випадком складено акт по формі Н-1 про нещасний випадок на виробництві. За результатами первинної МСЕК у червні 2014 року йому встановлено 20% стійкої втрати професійної працездатності, а з червня 2015 року - 10% стійкої втрати професійної працездатності.

Позивач посилається на те, що внаслідок травмування йому завдано моральну шкоду у вигляді фізичного болю та душевних страждань, які виражаються у тому, що він втратив працездатність, а також здатність повністю реалізувати свої фізичні можливості; порушено нормальні життєві зв'язки через постійно хворобливий стан і необхідність періодично проходити лікування; змушений докладати додаткових зусиль для організації життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у розмірі 30000 грн, яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 26 липня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просити їх скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності вини роботодавця у спричиненні позивачу моральної шкоди внаслідок травмування на виробництві. Визначаючи частковий розмір компенсації - 5000 грн, суд, виходив з принципу розумності, виваженості і справедливості, врахував характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень зі встановленням 20% стійкої втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також врахував добровільну позасудову сплату підприємством позивачу матеріальну допомогу в сумі 6399,17 грн.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновками останнього та, крім іншого, перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача, правильно виходив з того, що матеріалами справи підтверджується наявність матеріально-правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, за доведенням складу делікту, зокрема протиправним діянням у вигляді умов (обстановки) виконання позивачем робіт на виробництві за завданням адміністрації і їх характер, що не убезпечили потерпілого від виробничого травматизму, як того вимагає ст. 153 КЗпП України, негативні наслідки у вигляді вивиху правого плечового суглобу і причинний зв'язок між цими умовами і травмою.

Відсутність вказівки в акті по формі Н-1 про нещасний випадок на виробництві відповідальних посадових осіб або шкідливих чи небезпечних факторів (обладнання, механізми тощо), що призвели до травмування позивача, на що посилався відповідач, не можуть бути покладені в основу рішення про відмову у задоволенні позову, з урахуванням визначеного ст. 153 КЗпП України обов'язку підприємства дбати про небезпечні умови праці своїх робітників, а також з урахуванням описаної в актах Н-5 і Н-1 та встановлену судом обстановку спричинення ОСОБА_4 травми під час перебування на робочому місці та у робочий час.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано врахував стан здоров'я потерпілого, який отримав 20% стійкої втрати професійної працездатності; глибину страждань і тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках у вигляді неможливості виконувати звичну чоловічу роботу в побуті із звичним фізичним навантаженням, зважаючи на обмеження МСЕК (протипоказана робота на висоті, фізичні навантаження, підйом і перенесення ваги понад 5 кг); отримання травми на виробництві потягло в першому етапі перебування позивача на легкій праці після травмування у лютому 2014 року, а у другій фазі прискорило звільнення позивача і вихід на пенсію після огляду МСЕК (у вересні 2014 року) через неможливість виконувати роботу на попередній посаді за станом здоров'я; тривалий час стаціонарного і амбулаторного лікування впродовж 8 квітня 2014 року -29 квітня 2014 року, 10 лютого 2015 року - 23 лютого 2015 року, 9 березня 2016 року - 6 квітня 2016 року (а.с. 27, 29, 30), в тому числі неодноразового оперативного втручання, залишення 10% стійкої втрати професійної втрати працездатності; зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи з засад розумності та справедливості місцевий суд, з урахуванням характеру і обсягу, час тривання немайнових втрат позивачем обґрунтовано визначив відшкодування такої шкоди у розмірі 5000 грн.

Судами попередніх інстанцій повно встановлено фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин. Норми процесуального права не порушено.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди та визначення розміру такого відшкодування. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

При цьому, апеляційний суд, перевіривши правильність рішення місцевого суду обґрунтовано звернув увагу на те, що посилання у змісті рішення місцевого суду на положення ст. 1172 ЦК України, які не регулюють спірні правовідносини у даній справі, не потягло неправильного вирішення спору.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
М.К. Гримич
О.С.Ткачук