Справа № 487/114/16-ц
Провадження № 2/487/695/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого-судді Кузьменко В.В.,
при секретарі Каламурзи О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечував.
Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила та не надала заяву про відкладення розгляду справи.
Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Як видно з довідки Сектору адресно-довідникового підрозділу ГУДМС УДМС у Миколаївській області від 13.01.2016 року, відповідачка зареєстрована в АДРЕСА_1 куди судом направлялись судові повістки, а тому вона вважається такою, що належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що: 11.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про надання туристичних послуг №11-08-15; 10.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір про надання туристичних послуг №09-08-15; 10.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір про надання туристичних послуг №09-08-15; 10.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено договір про надання туристичних послуг №09-08-15; 10.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 укладено договір про надання туристичних послуг №09-08-15; 10.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 укладено договір про надання туристичних послуг №09-08-15; 10.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 укладено договір про надання туристичних послуг №09-08-15; 10.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 укладено договір про надання туристичних послуг №09-08-15; 10.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 укладено договір про надання туристичних послуг №09-08-15; 11.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 укладено договір про надання туристичних послуг №11-08-15; 11.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 укладено договір про надання туристичних послуг №11-08-15; 11.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_15 укладено договір про надання туристичних послуг №11-08-15; 11.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_16 укладено договір про надання туристичних послуг №11-08-15; 11.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 укладено договір про надання туристичних послуг №11-08-15; 12.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_18 укладено договір про надання туристичних послуг №14-08-15; 12.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_19 укладено договір про надання туристичних послуг №14-08-15; 12.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_20 укладено договір про надання туристичних послуг №12-08-15; 12.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про надання туристичних послуг №14-08-15; 13.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_21 укладено договір про надання туристичних послуг №16-08-15; 17.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_22 укладено договір про надання туристичних послуг; 17.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_23 укладено договір про надання туристичних послуг; 17.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_24 укладено договір про надання туристичних послуг; 17.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_25 укладено договір про надання туристичних послуг; 21.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_26 укладено договір про надання туристичних послуг №21-08-15; 17.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_27 укладено договір про надання туристичних послуг; 17.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_28 укладено договір про надання туристичних послуг; 17.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_29 укладено договір про надання туристичних послуг; 17.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_30 укладено договір про надання туристичних послуг; 20.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_31 укладено договір про надання туристичних послуг №21-08-15, відповідно до яких Турагент (ОСОБА_2.) на підставі заявки Туриста зобов'язується забезпечити комплексом послуг з організації туристичної подорожі "Львов "Город с ароматом кофе" з 21.08.2015 року.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не виконано зобов'язання по вказаним вище договорам, туристи набули права вимагати повернення коштів, сплачених за даними договорами, починаючи з 22 серпня 2015 року.
Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 612 ЦК України передбачається, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Між туристами та ОСОБА_1 були укладені договори про відступлення права вимоги, за умовами яких ОСОБА_1 набула права (замість первісних кредиторів - туристів) вимагати від ОСОБА_2 належного виконання зобо'язань за Договорами про надання туристичних послуг.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені письмовими доказами в сумі 489 гривень 11 копійок.
Керуючись ст. ст. 10, 77, 88, 209, 212 - 216, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 489 (чотириста вісімдесят дев'ять) гривень 11 копійок.
Дане рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Миколаєва за письмовою подачею відповідачкою (ОСОБА_2.) заяви, яку остання може подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі неподання відповідачем у зазначений строк заяви про перегляд заочного рішення та не подачі іншими особами, які беруть участь у справі протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили.
Суддя Заводського районного суду
м. Миколаєва В.В.Кузьменко