Провадження № 2/127/4418/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

23 вересня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АВС 018395, виданого Вінницьким МРЕВ УМВС України у Вінницькій області від 06.03.2007 року, відповідач являвся власником автомобіля ВАЗ 21150, 2005 року випуску, номер шасі (кузов) ХТА8380, реєстраційний номер НОМЕР_1.

21.02.2012 року відповідачем ОСОБА_3 строком на пять років з правом передоручення була видана довіреність на розпорядження (продаж, обмін, здачу в оренду, позичку) вказаним автомобілем третій особі без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5

10.10.2012 року позивачем було придбано належний на праві власності відповідачу ОСОБА_3 легковий автомобіль марки ВАЗ 21150, 2005 року випуску, номер шасі (кузов) ХТА8380, реєстраційний номер НОМЕР_1 у ОСОБА_4, який діяв за довіреністю власника, у звязку з чим йому було передано грошові кошти в сумі, що еквівалента 5 000 дол. США.

Враховуючи вказане, третьої особою без самостійних вимог щодо предмету спору позивачу було передано вищезазначений транспортний засіб та технічний паспорт на останній.

Окрім того, 08.09.2015 року ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності ОСОБА_3, позивачу була видана довіреність з наданням права керування та розпорядження належним ОСОБА_3 автомобілем ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_1, яка посвідчена приватним нотаріусом Немирівського нотаріального округу ОСОБА_6

06.09.2015 року, здійснюючи керування вказаним транспортним засобом, позивач був зупинений працівниками ДАІ, які повідомили, що на даний автомобіль Замостянським В ДВС Вінницького МУЮ накладено арешт та оголошено розшук, а тому автомобіль було затримано та передано на тимчасове зберігання на майданчик поста №3 СП «Літин».

Звернувшись до Замостянського В ДВС Вінницького МУЮ з приводу зясування усіх обставин справи, позивачу було повідомлено, що 12.03.2015 року до вказаного відділу ДВС надійшов виконавчий лист №751/6494/14, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова 15.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 30 578,51 грн. заборгованості за кредитним договором, 400 грн. витрат по сплаті третейського збору та 243,60 грн. судового збору.

18.03.2015 року у відповідності до ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено боржнику для виконання, сторонам для відома.

В ході здійснення виконавчого провадження на належні ОСОБА_3 транспортні засоби, в тому числі і на автомобіль ВАЗ 21150, 2005 року випуску, номер шасі (кузов) ХТА8380, реєстраційний номер НОМЕР_1, було накладено арешт та оголошено розшук.

З метою зняття арешту, переоформлення автомобіля та запобігання втрати транспортного засобу, 15.09.2015 року позивач був вимушений сплатити борг відповідача з урахуванням суми виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 34 415,32 грн. по вищезазначеному виконавчому провадженню, а також оплатити 344,14 грн. комісії банку.

Крім того, 18.09.2015 року позивачем було сплачено 1 152,00 грн. за знаходження автомобіля на штрафмайданчику та 11,52 грн. комісії банку.

Після проведення позивачем усіх оплат у розмірі 35 922,98 грн. 23.09.2015 року Замостянським В ДВС Вінницького МУЮ було винесено постанову про звільнення майна боржника ОСОБА_3 з-під арешту та про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» і вищезазначений автомобіль було повернуто позивачу.

В подальшому, діючи за довіреністю ОСОБА_4, позивачем було знято з обліку вказаний автомобіль та переоформлено на дружину позивача ОСОБА_7 з постановкою його на облік та отриманням ОСОБА_7 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 404660, виданого центром ДАІ 0510, згідно якого позивач має право користуватись даним автомобілем.

Таким чином, позивач вважає, що, оскільки, він був вимушений сплатити борг відповідача перед ПАТ «Альфа-Банк» без його згоди, оскільки існувала небезпека втратити право на користування та розпорядження автомобілем, а тому позивач має право зворотної вимоги до відповідача у межах суми виконаного ним зобовязання, а саме 35 922,98 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення суду, також просили стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із витрат щодо сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

Відповідач ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та його представник не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача в судовому засіданні, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АВС 018395, виданого Вінницьким МРЕВ УМВС України у Вінницькій області від 06.03.2007 року, відповідач ОСОБА_3 являвся власником автомобіля ВАЗ 21150, 2005 року випуску, номер шасі (кузов) ХТА8380, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6).

21.02.2012 року відповідачем ОСОБА_3 строком на пять років з правом передоручення була видана довіреність на розпорядження (продаж, обмін, здачу в оренду, позичку) вказаним автомобілем третій особі без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с.7)

10.10.2012 року позивачем було придбано належний на праві власності відповідачу ОСОБА_3 легковий автомобіль марки ВАЗ 21150, 2005 року випуску, номер шасі (кузов) ХТА8380, реєстраційний номер НОМЕР_1 у ОСОБА_4, який діяв за довіреністю власника, у звязку з чим йому було передано грошові кошти в сумі, що еквівалента 5 000 дол. США, що підтверджується змістом розписки від 10.10.2012 року (а.с.8), натомість третьої особою без самостійних вимог щодо предмету спору позивачу було передано вищезазначений транспортний засіб та технічний паспорт на останній.

Окрім того, 08.09.2015 року ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності ОСОБА_3, позивачу була видана довіреність з наданням права керування та розпорядження належним ОСОБА_3 автомобілем ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_1, яка посвідчена приватним нотаріусом Немирівського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с.11).

06.09.2015 року, здійснюючи керування вказаним транспортним засобом, позивач був зупинений працівниками ДАІ, які повідомили, що на даний автомобіль Замостянським В ДВС Вінницького МУЮ накладено арешт та оголошено розшук, а тому автомобіль було затримано та передано на тимчасове зберігання на майданчик поста №3 СП «Літин», про що свідчить копія протоколу огляду тимчасового затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання від 06.09.2015 року (а.с.12).

Так, дійсно, згідно листа Замостянського В ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 18.05.2016 року вих.№8839/09-37/8 вбачається, що 12.03.2015 року до Замостянського В ДВС Вінницького МУЮ надійшов виконавчий лист №751/6494/14, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова 15.10.2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 30 578,51 грн. заборгованості за кредитним договором, 400 грн. витрат по сплаті третейського збору та 243,60 грн. судового збору, що також підтверджується змістом самого виконавчого листа №751/6494/14 (а.с.16).

18.03.2015 року у відповідності до ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено боржнику для виконання, сторонам для відома.

В ході здійснення виконавчого провадження було направлено запити до відповідних установ для виявлення майна боржника. Згідно відповіді з Центра надання послуг з використання автотранспортних засобів м. Вінниці та Вінницької області (на правах відділу УМВС України у Вінницькій області) за боржником зареєстровані транспортні засоби, на які 06.05.2015 року накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошено в розшук згідно постанови про розшук майна боржника.

Згідно повідомлення з У МВС України у Вінницькій області від 08.09.2015 року транспортний засіб марки ВАЗ 21150, 2005 року випуску, номер шасі (кузов) ХТА8380, реєстраційний номер НОМЕР_1, який оголошено в розшук 06.05.2015 року затримано та поставлено на зберігання на майданчик поста №3 СП «Літин».

Згідно квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 (особа, яка керувала вищевказаним транспортним засобом) сплатив борг з урахуванням суми виконавчого збору та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 34 415,32 грн. по виконавчому провадженні, згідно виконавчого листа №751/6494/14, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 15.10.2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 30 578,51 грн. заборгованості за кредитним договором, 400 грн. витрат по сплаті третейського збору та 243,60 грн. судового збору.

23.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.20).

Так, з метою зняття арешту, переоформлення автомобіля та запобігання втрати транспортного засобу позивачем було сплачено 34 415,32 грн. по вищезазначеному виконавчому провадженню та 344,14 грн. банківської комісії, що підтверджується квитанцією №0.0.434744522.1 від 15.09.2015 року (а.с.17), 1 152,00 грн. за знаходження автомобіля на штрафмайданчику та 11,52 грн. банківської комісії, що підтверджується квитанціями №12501959-1 від 18.09.2015 року та №12501959-2 від 18.09.2015 року (а.с.18), а всього 35 922,98 грн.

В подальшому, діючи за довіреністю ОСОБА_4, позивачем було знято з обліку вказаний автомобіль та переоформлено на дружину позивача ОСОБА_7 з постановкою його на облік та отриманням ОСОБА_7 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 404660, виданого центром ДАІ 0510, згідно якого позивач має право користуватись даним автомобілем (а.с.21).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.3 ст.528 ЦК України інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобовязанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу.

На підставі п.4 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обовязку боржника третьою особою.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що до позивача, який виконав зобовязання боржника у звязку з небезпекою втратити право користування автомобілем, перейшли усі права кредитора у цьому зобовязанні, а тому позивач має право зворотної вимоги до відповідача у межах суми виконаного ним зобовязання, а саме 35 922,98 грн.

Окрім того, суд звертає увагу, що виходячи із змісту зобовязання відповідача/боржника ОСОБА_3 перед кредитором/стягувачем стягнення заборгованості за кредитним договором вбачається, що із суті зобовязання не випливає обовязок боржника виконати зобовязання особисто, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь грошових коштів у розмірі 35 922,98 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Зокрема, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України).

Так, відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи правову допомогу позивачу надавав адвокат ОСОБА_1, згідно договору про надання правової допомоги від 26.04.2016 року, та який отримав від відповідача винагороду за надання правової допомоги у розмірі 3 000 грн., згідно довідки від 13.07.2016 року (а.с.51). Однак, суд не приймає до уваги вищезазначену довідку як належний та допустимий доказ понесення позивачем витрат на правову допомогу у відповідному розмірі, оскільки остання не являється первинним обліковим документом у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому в задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. слід відмовити.

В той час, як витрати щодо сплати судового збору у розмірі 551,20 грн., згідно квитанції №0.0.565306627.1 від 10.06.2016 року (а.с.1), понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.512, 525, 526, 528 ЦК України, ст.ст.10, 56, 60, 79, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованість у розмірі 35 922 (тридцять пять тисяч девятсот двадцять дві) грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати щодо сплати судового збору у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

В іншій частині задоволення позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: