Справа № 134/387/16-ц Провадження № 22-ц/772/2798/2016Головуючий в суді першої інстанції Фартух О. І.
Категорія 50 Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Денишенко Т.О., Іващука В.А.,

за участю секретаря Агеєвої Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 22 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання.

Посилається на те, що у період з 08 березня 1997 року до 17 листопада 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Син проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Згідно з судовим рішенням відповідач сплачував аліменти на сина, а з січня 2016 року припинив сплату, в зв'язку із досягненням ним повноліття.

В даний час ОСОБА_4 навчається в Академії ім. Леона Кузьмінського у м. Варшава, Польша.

Період навчання з 01 жовтня 2015 року до 30 вересня 2018 року.

Посилаючись на те, що син продовжує навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, ОСОБА_2 просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно до закінчення сином навчання чи до досягнення ним 23 років в залежності від того яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 22 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 10 000 грн., починаючи з 10 березня 2016 року і до завершення ним навчання, або досягнення двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_3 551,20 грн. судового збору.

Рішення в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а.с. 156-157).

В апеляційній скарзі відповідач у справі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції від 22 липня 2016 року в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 10 000 грн. щомісяця змінити на розмір 2 000 грн. щомісяця. В іншій частині рішення просить залишити без змін.

Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач у справі ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 п. 1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що ОСОБА_3 є рідним батьком ОСОБА_4, який на даний час є повнолітнім та продовжує навчання в Академії ім. Леона Козьмінського у м. Варшава, Польща, та потребує матеріальної допомоги для оплати навчання та додаткових витрат (проживання, придбання підручників, проїзд, харчування та ін.). Відповідач ОСОБА_3 тривалий час займається підприємницькою діяльністю та має можливість надавати допомогу дитині у зв'язку із її навчанням.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував те, що відповідач отримує мінливий дохід в залежності від інтенсивності робіт, у 2015 році останній задекларував 161 000 грн. загальної суми доходу, а у 2014 році - 525 000 грн., у зв'язку з чим прийшов до висновку, що з нього слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 10 000 грн.

Доводів відповідача про зменшення обсягів підприємницької діяльності і відсутність можливості здійснити відчуження об'єктів підприємницької діяльності суд першої інстанції до уваги не взяв, оскільки вони не пов'язані з обов'язком батьків утримувати своїх дітей, які потребують такої допомоги.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись висновками суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів в сумі 10 000 грн., оскільки судом першої інстанції в цій частині неповно з'ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, а тому доводи апеляційної скарги дають підстави вважати, що висновки суду не повністю відповідають обставинам справи та дають достатні підстави для зміни рішення суду.

Згідно із ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Нормами статті 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу.

Статтею 198 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання покладено на обох батьків.

В ході розгляду справи, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, встановлено, що у період з 08 березня 1997 року до 17 листопада 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3-7).

З довідки, виданої виконкомом Крижопільської селищної ради Крижопільського району Вінницької області № 3876 від 13 серпня 2015 року вбачається, що до складу сім'ї ОСОБА_4 входить його мати - ОСОБА_2 (а.с. 32).

ОСОБА_4 є повнолітнім, починаючи з 2015/2016 навчального року навчається в Академії ім. Леона Козьмінського у м. Варшава, Польща, за напрямом підготовки «Фінанси і бухгалтерський облік».

Відповідачем надано згоду на відкриття візи та на тимчасові поїздки за кордон на відпочинок або навчання до країн Європи та Шенгенської зони його Сина ОСОБА_4 у період з 16 липня 2014 року по 31 грудня 2017 року, що підтверджується копіями відповідних заяв, посвідчених державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори, наявними у матеріалах справи (а.с. 151, 152).

Між ОСОБА_4 та Академією ім. Леона Козьмінського укладений Договір про розмір і умови справляння плати за навчання (а.с. 11-18).

Згідно з Додатком № 1 до договору про розмір і умови справляння плати за навчання розмір оплати за 1 семестр при освітньо-кваліфікаційному рівні бакалавра складає оплата окремими внесками (5 внесків) - 1030 польських злотих (розмір одного внеску), а за магістратуру - 5200 польських злотих (а.с. 17-18).

Згідно з довідкою від 7 вересня 2015 року, виданою Академією ім. Леона Козьмінського, ОСОБА_4 зарахований на стаціонарну форму навчання на період з 01 жовтня 2015 року до 30 вересня 2018 року (а.с. 19-20).

Для проживання в м. Варшава між ОСОБА_4 та пані ОСОБА_7 укладено договір найму житла - житлового приміщення по АДРЕСА_1 (а.с. 23-27).

Відповідно до п. 1 пар. 4 даного договору розмір щомісячної орендної плати становить 1500 польських злотих, а відповідно до параграфу 5 цього ж договору, крім орендної плати, ОСОБА_4 має сплачувати і комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_3 є особою працездатного віку, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія НОМЕР_1, ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльністю.

З листа Територіального сервісного центру № 0544 Міністерства внутрішніх справ № 31/2/0544-518 від 20 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 зареєстровано шість транспортних засобів.

На підставі договорів купівлі-продажу відповідач ОСОБА_3 набув у власність складське приміщення, склад, житловий будинок, земельну ділянку із комплексом будівель та споруд (а.с. 86-97).

Згідно з деклараціями платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 загальна сума доходу за 2014 рік становила 525 000 грн., а за 2015 рік - 161 000 грн. (а.с. 100-103).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що на його утриманні перебуває його батько, який хворіє на онкологічне захворювання. Однак, суд приймає до уваги той факт, що батько відповідача - ОСОБА_8 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав окремо від відповідача та отримував пенсію.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання скаржника на те, що він має на своєму утриманні вагітну дружину та за можливості добровільно надає (перераховує) кошти своєму сину на його утримання.

Доводи відповідача про неможливість сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі в зв'язку з необхідністю утримання також і доньки його дружини ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, судом не можуть бути взяті до уваги також, оскільки батьком як слідує із копії свідоцтва про народження ОСОБА_9, серія НОМЕР_2, її батьком є ОСОБА_10, на якого і покладається обов'язок по утриманню доньки (а.с. 77).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Колегія суддів вважає, що позивачем в повній мірі були доведені ті обставини, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, однак обставин, які б свідчили щодо можливості сплати відповідачем аліментів на період навчання саме в розмірі 10 000 грн. щомісячно, доведено не було.

Разом з тим, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про те, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував та не врахував обставини, передбачені ст. 182 СК України, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Позивач ОСОБА_2 є працездатною особою, працює в ДНЗ № 1 на посаді музичного керівника, отримує заробітну плату. Крім того, позивач є власником приватного підприємства «Подільський рибторг», основним видом економічної діяльності якого є роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах. Згідно з податковою декларацією з податку на прибуток за 2015 рік дохід ПП «Подільський рибторг» від будь-якої діяльності, визначний за правилами бухгалтерського обліку склав 363 122 грн.

Оскільки ОСОБА_4 навчається на денній формі за напрямом підготовки «Фінанси і бухгалтерський облік» в Академії ім. Леона Кузьмінського, м. Варшава, Польща, то має право на отримання аліментів до закінчення навчання, такий обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Однак ці обставини залишилися поза увагою й відповідною правовою оцінкою суду першої інстанції.

Тому з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду слід змінити та зменшити розмір стягуваних аліментів до 6 000 гривень, враховуючи обставини справи, матеріальний стан відповідача як платника аліментів, наявність у нього інших утриманців, добровільне часткове надання коштів на утримання сина, а також можливість позивача ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу синові.

Так, згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснює сторонам їх відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Також, визначення розміру аліментів у твердому грошовому розмірі не позбавляє права як платника, так і одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 22 липня 2016 року змінити. Зменшити розмір стягуваних аліментів з 10000 (десяти тисяч) гривень до 6000 (шести тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ Т.О. Денишенко

/підпис/ В.А. Іващук

Згідно з оригіналом: