АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Лознян О.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» - Синельнікова Микити Олексійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» - Синельніков М.О. звернувся до Дарницькогорайонного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Страхова Група «ТАС» кошти в розмірі 11 884, 83 грн. та судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 04.03.2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda Jazz», д/н НОМЕР_4, яким керувала ОСОБА_2, та автомобіля «УАЗ 39099», д/н НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3566002 від 28.11.2013 року була застрахована в ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

28.03.2014 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 11 884,83 грн.

Відповідно до Довідки про ДТП «9356648 від 13.03.2014 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 Правил Дорожнього руху України.

На підставі страхового акту №7400Р/40/2014 від 03.04.2014 року позивач виплатив страхове відшкодування відповідачу у повному розмірі.

Разом з тим, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014 року було закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

А відтак, зазначає представник позивача, у зв'язку з відсутністю вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, його цивільно-правова відповідальність не настала і у відповідачки були відсутні підстави для отримання страхових виплат від ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

Унікальний номер справи: 753/23725/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6388/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Тому, зазначає представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України ОСОБА_2 повинна повернути грошові кошти у розмірі 11 884,83 грн. ПрАТ «Страхова Група «ТАС», оскільки підстава, на якій були набуті грошові кошти, відпала.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.03.2016 року позовну заяву ПрАТ «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_2 про стягнення коштівзалишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.03.2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «Страхова Група «ТАС» задовольнити в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що згідно довідки Відділу ДАІ з обслуговування Солом'янського району при УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 04.03.2015 року о 10 год. 03 хв. по вул. Народна, 7/1 у м. Києві сталася дорожньо-траспортна пригода з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем «УАЗ 39099», державний номерний знак НОМЕР_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Страхова Група «ТАС». В результаті ДТП автомобіль «HondaJazz», державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2, зазнав механічних пошкоджень.

ОСОБА_2 28.03.2014 року звернулася до відповідача із заявою про страхове відшкодування, зі змісту якої вбачається, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу, складає 11 884, 83 грн. відповідно до калькуляції до рахунку № 68 від 06.03.2014 року, складеної ТОВ «Лайф Авто».

06 травня 2014 року згідно платіжного доручення №11795, копія якого знаходиться в матеріалах справи, ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 11 884,83 грн. на рахунок ТОВ «Лайф Авто» на ремонт транспортного засобу «Honda Jazz», державний номерний знак НОМЕР_4.

Однак, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014 року було закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 вищевказаного закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі №6-122цс14, ст. 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Оскільки спірні правовідносини врегульовані Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3566002 від 28.11.2013 року та мають договірний характер, до правовідносин, які виникли між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова група «ТАС» неможливо застосувати положення ст.1212 ЦК України.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що на час розгляду справи у суді першої інстанції Поліс №АС/3566002 від 28.11.2013 року, страховий акт №7400Р/40/2014 від 03.04.2014 року чи Довідка про ДТП №9356648 від 13.03.2014 року були скасовані чи визнані недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Страхова група «ТАС» виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування, визнавши факт ДТП, що відбулося 04.03.2014 року за участю автомобіля «Honda Jazz», д/н НОМЕР_4, яким керувала ОСОБА_2, та автомобіля «УАЗ 39099», д/н НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як зазначається у листі Верховного Суду України від 01.04.2015 року «Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст.111-16 ГПК Украни, за ІІ півріччя 2014 р.», у правовідносинах, що виникають на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 зу «Про страхування», відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страхових виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і відповідальна за нього страхова компанія.

А відтак, оскільки відповідачем було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 11 884, 83 грн. за Полісом №АС/3566002 на підставі довідки про ДТП №9356648 від 13.03.2014, ПАТ «Страхова група «ТАС» не позбавлена можливості звернутися до страхової компанії, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, із правом вимоги щодо повернення суми страхового відшкодування.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інш фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» - Синельнікова Микити Олексійовича - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: