РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2016 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

при секретарі Зданевич Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму в розмірі 1000,00 доларів США, що станом на 02 вересня 2016 року за офіційним курсом НБУ становить 26 615 гривень 93 копійки - суму відповідно до розписки; проценти за користування позикою в сумі 2895 гривень 76 копійок нараховані відповідно до ст. 1048 ЦК України; витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 гривня 21 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що на початку січня місяця 2016 року він мав намір продати свій годинник Ulysse Nardin (Швейцарського виробництва), однак не знав як це зробити, про що розповів своїм знайомим. ОСОБА_2 запропонував йому свої послуги по реалізації годинника мотивуючи це тим, що у нього є знайомий який може його купити за непогані гроші, для чого неодноразово приїздив до нього додому. Після його наполегливих пропозицій він погодився та передав йому годинник, а він у свою чергу пообіцяв йому, що кошти за його реалізацію в розмірі 1000 доларів США віддасть найближчим часом, але не пізніше 10 січня 2016 року. Однак а ні 10.01.2016 року, а ні пізніше відповідач ОСОБА_2 коштів йому не повернув та почав ігнорувати його телефонні дзвінки і уникати зустрічі. 15 січня 2016 року він все ж таки зустрівся з ОСОБА_2, під час їхньої зустрічі він просив його віддати кошти за годинник або ж повернути годинник. Відповідач повідомив йому, що віддасть грошові кошти в сумі 1 000 доларів США, про що написав йому відповідну розписку. По факту складання вказаної розписки між ним та відповідачем ОСОБА_2 було досягнуто домовленості, що відповідачу звязку із невиконанням взятих на себе зобовязань, щодо продажу годинника, його зобовязання змінюються зобовязаннями, які випливають із договору позики, як то передбачено вимогами ст. 1053 ЦК України «За домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Згідно розписки відповідач зобовязаний був повернути йому кошти у сумі 1000 доларів США в термін до 18 січня 2016 року. Сума боргу відповідача перед Позивачем становить 1000 доларів США, що станом на 02 вересня 2016 року за офіційним курсом НБУ становить 26 615 гривень 93 копійки. Відповідно до вказаної розписки відповідач зобовязувався повернути позичені у позивача кошти до 18 січня 2016 року проте ні 18 січня 2016 року ні пізніше відповідач незважаючи на його неодноразові нагадування борг не повернув, при цьому відповідач обіцяє повернути їх найближчим часом, хоча ніяких дій з його боку щодо повернення боргу до цього часу не здійснено, що у свою чергу фактично свідчить про ігнорування та уникання з боку відповідача дій щодо повернення позичених у нього коштів.

Під час укладання договору позики між позивачем та відповідачем не було домовленості про отримання відсотків процентів від суми позики. Позиченими коштами відповідач фактично користується з 08.01.2016 року по даний час, тому має право вимагати від нього сплати процентів, які за весь час користування коштами становлять 2895 гривень 76 копійок ( 26615,93 * 22,00% / 366 * 181 = 2895,76 ).

Позивач ОСОБА_1 в наданій до суду 22.09.2016 року заяві зазначив, що позовні вимоги за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підтримує повністю та просив їх задоволити. Дану справу просив розглянути у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. В наданій до суду 21.09.2016 року заяві просив справу розглянути у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю частково враховуючи таке.

Відповідно до ч.1 ст. 604 ЦК України зобовязання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Відповідно до вимог ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобовязанням. Заміна боргу позиковим зобовязанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст.1047 ЦК України).

Відповідно до приписів ст.604 ЦК України новація - це підстава припинення первісного зобовязання шляхом домовленості сторін первісного зобовязання про заміну його новим зобовязанням між тими ж сторонами. Новація не допускається щодо зобовязань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини констатував: « суд повторює, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1 (994_535), має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і , таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1 ( див. Broniowski v. Poland, N31443/96, пар.98)». Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 за домовленістю між ними виникла зміна зобовязань новими зобовязаннями, а саме позикові зобовязання з припиненням первісних зобовязань відповідно до договору надання послуг. У визначений договором строк відповідачем ОСОБА_2 грошові кошти позивачу ОСОБА_1 не повернуті, що підтверджується оригіналом розписки.

В судовому засіданні відповідно до позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що в січні 2016 року відповідач ОСОБА_2 запропонував позивачу ОСОБА_1 свої послуги по реалізації годинника Ulysse Nardin (Швейцарського виробництва) на що позивач погодився та передав відповідачу годинник. Коштів за реалізацію годинника в розмірі 1000 доларів ОСОБА_2 позивачу не повернув, взамін написав розписку про те, що 15.01.2016 року відповідач по справі ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 1000 тис. доларів США до 18.01.2016 року.

Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України на 02.09.2016 року офіційний курс гривні Національного банку України до: дол. США складає за 100 Дол. 26615,93 (а.с.10).

Таким чином 1000 доларів США , які позичив відповідач, еквівалентно 26 615,93 грн.

Наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про неповернення боргу відповідачем.

Враховуючи вимоги та положення ст.ст.526,610,611,1046 ЦК України, суд прийшов до висновку, що відповідачем не виконано зобовязання за договором позики в порядку новації боргу, а тому заборгованість за цим договором підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Оскільки укладанням договору позики в порядку новації боргу первісні зобовязання між сторонами були припинені за їх же домовленістю, суд не вважає необхідним досліджувати первісні зобовязання чи давати їм правову оцінку, враховуючи, що обмеження в новації, зазначені у ч.3 ст.604 ЦК України, по справі не встановлені і сторони на такі обмеження не посилаються.

Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у ст. 1048 ЦК України. Так, згідно із ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики є безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами, на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розміру неоподаткованого розміру доходів громадян, і не повязаний із здійсненням підприємницької діяльності, хоча б однією із сторін.

Отже, доводи позивача про стягнення процентів в розмірі облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виконання зобов'язання не підлягають до задоволення, оскільки вони не відповідають умовам договору та суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки укладений договір є безпроцентним.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи дану норму закону та часткове задоволення вимог позивача в судовому засіданні, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 551,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, ст.ст. 526,604, 611,1046,1047, 1053 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 ( Будьонного), 14, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованість за новацією боргу в сумі 1000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02.09.2016 року еквівалентно 26 615 ( двадцять шість тисяч шістсот п'ятнадцять) грн. 93 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 551 ( пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя