Справа № 743/1119/16-ц
Провадження №2/743/336/16
У Х В А Л А

21 вересня 2016 року суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Сташків В.Б., розглянувши питання про відкриття провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку у 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 4 лютого 2016 року ОСОБА_2, обгрунтовуючи позов тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті останнього. До складу спадщини входить належна останньому на праві власності земельна ділянка площею 6,063 га, яке посвідчене Державним актом про право власності на земельну ділянку /Серія ІV № 018998/, яку останній заповів йому. Проте, в встановлений строк він не звернувся з заявою про прийняття спадщини, так як її він направив до Ріпкинської РДНК в межах 6-місячного строку. В той же час, у зв'язку з тим, що вказана нотаріальна контора припинила свою діяльність, його заява повернулась не врученою. Звернувшись до приватного нотаріуса, йому пояснили про необхідність звернення до суду з позовом, в порядку ст. 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження по справі, приходжу до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини в рішеннях «Лавентс проти Латвії», «Верітас проти України" та «Сокуренко та Стригун проти України» прийшов до правової позиції, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін суд встановлений законом поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Так, статтею 109 ЦПК України встановлено загальне правило про підсудність справ за місцезнаходженням відповідача юридичної особи.

В п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 р. № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" вказано, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що позов виник з приводу нерухомого майна, на яке претендує ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2, а саме на земельну ділянку площею 6,063 га, розташованої на території КДСП "КІЛЬЧЕНЬ" Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Таким чином, Ріпкинським районним судом Чернігівської області, в розумінні ст. 109, 114 ЦПК України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є «судом встановленим законом» для розгляду даної справи, оскільки на даний випадок поширюються правила виключної підсудності, а тому позов повинен пред'являтися за місцезнаходженням майна, тобто до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області.

Оскільки в силу ст.115, п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, негативним правовим наслідком не підсудності справи суду, при вирішенні питання про відкриття провадження в справі, є повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду, знаходжу, що позовну заяву ОСОБА_1 до Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід повернути позивачу для подання до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 109, 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини повернути позивачу, на підставі ст.. 115 ЦПК України, для подання до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області (Жовтневий пров. 6, смт. Магдалинівка, Дніпропетровська область, 51100).

Копію ухвали суду разом із позовною заявою та всіма додатками до неї матеріалами надіслати позивачу негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Б.Сташків