Номер провадження: 22-ц/785/3413/16
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2013 року по цивільній справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, за участю третьої особи Одеської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов'язання усунути перешкоди користування нежитловим приміщенням, витребування майна з чужого володіння,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.10.2008р. на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 114, 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який посвідчений у реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського територіального округу Тиквенко М.О., у реєстрі за № 4352; зобов'язати усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення громадянина ОСОБА_2 з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 114,3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2; витребувати від громадянина ОСОБА_2 нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 114, 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, та передати зазначене приміщення територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Справа розглянута у відсутності сторін.

Заочним рішенням суду позов задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20.10.2008 р. на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 114, 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який посвідчений у реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського територіального округу Тиквенко М.О., у реєстрі за № 4352;

Зобов'язано усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення громадянина ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 114,3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2;

Витребувано від громадянина ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 114, 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, та передати зазначене приміщення територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, рахунок № 1909, МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області, ).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 57,35 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 57,35 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.

На вищевказане заочне рішення суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та постановити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі, посилаюсь при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання 31.08.2016р. надійшло клопотання представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи у зв'язку з проведенням 24.08.2016р. операції з приводу видалення апендициту.

Колегія суддів відмовила у задоволенні вказаного клопотання, виходячи з наступного.

В суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції приймав участь представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підставі довіреності від 17.07.2015р., (діючою до 17.07.2018р.) (а.с.145,147,148,152,154,156,160), саме ця особа подала апеляційну скаргу та була неодноразово сповіщена про час та місце розгляду його апеляційної скарги на підставі довіреності від 13.11.2015р., (діючою до 13.11.2018р.) (а.с.162, 165, 170-172, 180). Вказаний вище представник також заявляв клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, яке було задоволене 25.05.2016р. (а.с.183-185,187).

13.06.2016р. ОСОБА_3 подав заяву про ознайомлення, та в той же день був ознайомлений з матеріалами справи (а.с.191-192), був сповіщений про час та місце розгляду його апеляційної скарги 31.08.2016р. Відомості про відкликання або скасування довіреностей від 17.07.2015р. або від 13.11.2015р. відсутні.

Подавши клопотання від 30.08.2016р.про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, представником апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_6 була надана копія довіреності від 16.08.2016р., з якої вбачається, що крім ОСОБА_6 інтереси ОСОБА_2 може представляти також ОСОБА_7

Таким чином, станом на 31.08.2016р. інтереси апелянта ОСОБА_2, представляють за довіреностями три представника - ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, жоден з яких в судове засідання 31.08.2016р. не з'явилися, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 причини своєї неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не в повному обсязі відповідає зазначеним вище нормам права.

Так, судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.10.2008р. на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 114, 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Нежиле підвальне приміщення загальною площею 114,3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 є комунальною власністю територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, що підтверджується рішенням Одеської міської ради народних депутатів від 25.11.1991р. №226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області», відповідно до якого у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежилий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста, у тому числі нежиле приміщення підвалу, загальною площею 114,3 кв.м, що розташоване в будинку № 27 по вул. Жуковського, рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2004р. № 672 та дублікатом свідоцтва про право власності від 10.12.2008 року.

Даний факт оспорювався ОСОБА_4, який подав до Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву до Одеської міської ради про визнання права власності на вказане спірне приміщення.

Заочним рішенням від 10.07.2007р. позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені у повному обсязі та за ним визнано право власності на спірний об'єкт.

На вказане заочне рішення Одеською міською радою була подана заява про перегляд заочного рішення від 10.07.2007р., яка ухвалою від 22 травня 2008 року була задоволена, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2008р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності було скасоване.

Ухвалою від 02.10.2008р. цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності було залишено без розгляду на підставі ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку з повторним нез'явленням в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Отже, на теперішній час власником нежилого підвального приміщення площею 114,3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Згідно рішення Одеської міської ради від 27.06.2006р. №56-У (п.1), Представництво по управлінню комунальною власністю є єдиним уповноваженим органом Одеської міської ради управляти майном комунальної власності. Відповідно до Положення "Про Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради", затвердженого рішенням Одеської міської ради № 20-У від 27.06.2006р., Представництво здійснює повноваження щодо управління комунальною власністю територіальної громади міста Одеси, у тому числі наведеним приміщенням.

Однак, у період з 10.07.2007р. по 22.05.2008р. ОСОБА_4 розпорядився вказаним майном, в результаті чого право власності перейшло до ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2008р., однак, на цей час ОСОБА_4 не мав права власності на вказане приміщення, та відповідно, не мав права на його відчуження.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст угоди не може суперечити нормам цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Ст. 215 ЦК України встановлює, що підставою для визнання угоди недійсною є недотримання в момент її укладання вимог, встановлених ст. 203 ЦК України.

Стаття 203 ЦК України встановлює, що загальною вимогою, додержання якої необхідно для чинності правочину є те, що правочин повинен бути здійсненний особою, яка має необхідний обсяг дієздатності.

Згідно зі ст. 658 ЦК України право продажу товару належить власникові товару. Як зазначаюсь вище, ОСОБА_4 на час продажу не був власником проданого приміщення, тому договір купівлі-продажу укладений між ним та ОСОБА_2 є недійсним.

Стаття 658 ЦК України передбачає, що якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має право вимагати його повернення.

В даному випадку, власник - територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради та Департамент як орган уповноважений власником здійснювати управління спірними приміщеннями, мають право вимагати усунення перешкод у користуванні та повернення від ОСОБА_2 нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 у комунальну власність з наступних підстав:

Спірне нежитлове приміщення згідно зі свідоцтвом про право власності від 10.01.2007р., яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2004р. є власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 327 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном та використовувати ці права на свій розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, листом від 20.03.2012 р. КП «ОМБТІ та РОН» повідомило, що нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 114,0 кв.м. та 114, 3 кв.м. є ідентичними. Тобто, це ще раз дає підтвердження тому, що нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 114, 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, незаконно вибули з комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Відповідно до ст. 388 ЦК України власник дійсно має право витребувати майно у добросовісного набувача у випадку, якщо воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з його волі іншим шляхом.

Вказане приміщення вибуло з володіння територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та органу, якому делеговані повноваження щодо управління комунальним майном Департаменту саме не з їх волі, оскільки ані Одеська міська рада, ані Департамент відповідно до рішення Одеської міської ради «Про нову редакцію Положення «Про механізм відчуження об'єктів комунальної власності» від 28 квітня 2000р. №946-ХХШ із змінами та доповненнями, рішення про відчуження вказаного приміщення не приймали.

Також, ОСОБА_4 не набував права власності на ці приміщення на підставі положень Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" від 06.03.1992р. № 2171-ХП, а саме: шляхом викупу, у випадках визначених законом, конкурсу та аукціону. Окрім того, постановлення рішення судом відбувалося у відсутності представника Одеської міської ради та взагалі без залучення Представництва.

Згідно з рішенням Одеської міської ради від 31.01.2011 року «Про затвердження виконавчих органів, загальної чисельності апарату Одеської міської ради» було змінено найменування Представництва на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідно до положення «Про департамент комунальної власності Одеської міської ради», яке затверджене рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 року № 384-УІ Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Таким чином, посилаючись на викладене суд першої інстанції правильно та обґрунтовано вважав можливим позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.10.2008р. на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 114, 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який посвідчений у реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського територіального округу Тиквенко М.О., у реєстрі за № 4352.

В цій частині колегія суддів погоджується з оскаржуваним рішенням суду, вважає його правильним та обґрунтованим, а тому, саме в цій частині вказане рішення суду слід залишити без змін.

Задовольняючи інші позовні вимоги, а саме в частині зобов'язання усунути перешкоди користування нежитловим приміщенням та витребування майна з чужого володіння, суд першої інстанції виходив з наступного.

У випадку визнання договору купівлі-продажу недійсним, підстави для знаходження ОСОБА_2 у спірному приміщенні відсутні, тому Департамент, як орган уповноважений управляти цим приміщенням, має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у користуванні та виселення ОСОБА_2 з нежилого приміщення, загальною площею 114,3 кв.м, в будинку № 27 по вул. Жуковського в м. Одесі.

Таким чином, суд своїм рішенням зобов'язав усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення громадянина ОСОБА_2 з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 114,3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2; витребував від громадянина ОСОБА_2 нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 114, 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та передати зазначене приміщення територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

В цій частині колегія суддів не може погодитись з таким рішенням суду, вважає його в цій частині необґрунтованим та не доведеним належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю, виходячи з наступного.

Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що спірне приміщення знаходиться у користуванні саме ОСОБА_2, і що саме він чинить перешкоди у володінні спірним приміщенням територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, у зв'язку з чим саме його слід виселити з цього приміщення.

Матеріали справи містять довідку КП ОМБТІ від 29.02.2012р. про те, первинна реєстрація спірного приміщення була проведена за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ОСОБА_4

При подачі заяви про перегляд заочного рішення, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надав до суду першої інстанції копію договору купівлі - продажу спірної нерухомості від 24.06.2009р., з якого вбачається, що ОСОБА_2 продав спірне приміщення ОСОБА_8. (а.с.140), однак, суд на вказану обставину своєї уваги не звернув.

На вказану обставину апелянт також посилається у своїй апеляційній скарзі.

Представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надав до апеляційного суду письмові докази того, що спірне нежитлове приміщення дійсно було зареєстровано з 06.07.2009р. за ОСОБА_8

Більш того, 23.08.2016 року колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області було винесено рішення з цього приводу, яким апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2015 року скасовано.

Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_8 нежитлові підвальні приміщення загальною площею 114,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Зобов'язано ОСОБА_8 усунути перешкоди Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в користуванні нежитловими підвальними приміщеннями загальною площею 114,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 шляхом звільнення ОСОБА_8 цих приміщень.

ОСОБА_8 не була залучена судом першої інстанції до розгляду цієї справи, законні підстави для залишення заяви Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в частині зобов'язання усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, витребування майна з чужого володіння та виселення без розгляду відсутні, а тому в цій частині слід відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 за безпідставністю та недоведеністю, частково задовольнивши таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_2.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що все рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.10.2008р. на спірне нежитлове приміщення підвалу, які б привели до неправильного вирішення справи в цілому.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.10.2008р. на спірне нежитлове приміщення підвалу, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції в цій частині немає.

Скасуванню підлягає лише рішення суду в частині зобов'язання усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, витребування майна з чужого володіння та виселення із спірного приміщення ОСОБА_2 за безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-4; ст. 313-314, 316, 317, 319, 324-325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2013 року скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, витребування майна з чужого володіння та виселення із спірного приміщення ОСОБА_2.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення громадянина ОСОБА_2 з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 114,3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2; витребування від громадянина ОСОБА_2 нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 114, 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та передачі зазначеного приміщення територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков