Справа № 684/582/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

21 грудня 2016 року

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.

при секретарі Гонті Н.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, відповідача представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5П, представника відповідачів ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Старій Синяві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини та визнання права на спадкування за законом із спадкоємцями першої черги, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини та визнання права на спадкування за законом із спадкоємцями першої черги.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 22 листопада 2015 року помер ОСОБА_7, з яким вони проживали без реєстрації шлюбу, до дня смерті ОСОБА_7 проживав разом із нею по вул. Сковороди, 5 у смт. Стара Синява Старосинявського району. Згідно залишеного ОСОБА_7 заповіту вона є спадкоємцем ? частини майна, а саме житлового будинку по вул. Сковороди, 5 у смт. Стара Синява, а іншу ? частину вказаного будинку ОСОБА_7 заповів своїм синам ОСОБА_8 та ОСОБА_3 Однак, до складу спадщини померлого ОСОБА_7 увійшло майно, що не зазначене у заповіті, зокрема земельна ділянка для обслуговування житлового будинку по вул. Сковороди, 5 у смт. Стара Синява, земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва, майновий пай, грошові вклади у ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач вважає, що має право на спадкування майна, що належало ОСОБА_7, як його дружина, разом із спадкоємцями першої черги, так як вона протягом 33 років проживала із ним однією сімєю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, вони любили один одного, мали спільний побут та спільний бюджет. Протягом останніх пяти років спадкодавець важко хворів на невиліковну хворобу, переніс операції, внаслідок чого потребував стороннього догляду. У звязку з тяжкою хворобою чоловіка вона піклувалась про нього, сприяла його лікуванню, супроводжувала до медичних установ, доглядала у післяопераційний період. У квітня 2014 року переніс останню операцію, після якої покращення не стало, він перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду. Позивач вказує, що опікувалась ним за власні кошти придбавала ліки, знеболюючі препарати, засоби гігієни та продукти харчування, завжди була поруч із ним та підтримувала нt лише матеріально, але і морально. Тому просить суд встановити факт, що має юридичне знчення, а саме, що позивач проживала із спадкодавцем ОСОБА_7 однією сімєю, як чоловік та дружина, не менше пяти років до часу відкриття спадщини, як спадкоємець четвертої черги, та визнати за нею право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 із спадкоємцями першої черги.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали з мотивів, що викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, відповідач представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнали та заперечили відносно його задоволення. Згідно поданих заперечень посилаються на те, що їх батько ОСОБА_7, який помер 22.11.2015 року, дійсно кілька років перед смертю хворів, однак у безпорадному стані не перебував та прикутим до ліжка не був. Так, ще навесні 2014 року батько ще міг керувати своїм автомобілем Москвич-412 комбі, їздив в на свою земельну ділянку с. Заставці Старосинявського району, а у квітні 2015 року особисто їздив до ПАТ КБ «Приватбанк» у смт. Стара Синява для переоформлення депозитного договору, а також укладення договору обовязкового страхування відповідальності власників транспортних засобів. Твердження позивача про те, що вона матеріально забезпечувала їх батька ОСОБА_7 є неправдивими, так як батько був забезпечений, мав рахунок у банку, отримував відсотки від депозиту, отримував пенсію у значно більшому розмірі, ніж позивач, мав дохід від здачі в оренду земельного та майнового паїв. Всі витрати по утримання будинку, а також його лікування, придбання ліків ніс він, а дороговартісні ліки придбавались дітьми- відповідачами по справі. Позивач не була дружиною їх батьку ОСОБА_7, шлюб між ними не реєструвався, позивачка не була зареєстрована у будинку батька, організацію і фінансування похорону батька та поминальних обідів здійснювали вони. Заповіт їх батьком складався за ініціативою позивача менш, як за місяць до його смерті, та у заповіті батько висловив свою останню волю. З врахуванням наведеного просили відмовити у задоволенні позову.

Судом встановлено наступні обставини.

22 листопада 2015 року у смт. Стара Синява помер ОСОБА_7, про що свідчить свідоцтво про смерть І-БВ №267876, видане 23.11.2015 року Відділом ДРАЦС Старосинявського районного управління юстиції, актовий запис № 85 від 23.11.2015 року.

Згідно заповіту, складеного 30 жовтня 2015 року ОСОБА_7 та посвідченого державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за №1459, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким заповів належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою:смт.Стара Синява, вул. Сковороди, 5, гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - ? частину, а іншу ? частину синам в рівних частках кожному ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 209-2015 щодо майна померлого 22 листопада 2015 року ОСОБА_7, позивач ОСОБА_1 звернулась 08.12.2015 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 30.10.2015 року, а також про прийняття спадщини за законом. 16.02.2016 року до нотаріальної контри звернулись діти померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини за заповітом від 30.10.2015 року та прийняття спадщини за законом, яка не охоплена заповітом. 11.05.2016 року до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_4 дочки померлого, про прийняття спадщини за законом.

За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є дітьми померлого ОСОБА_7 та відносяться до спадкоємців першої черги щодо спадкового майна померлого в частині спадщини, що не охоплена заповітом.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що позивач проживала із спадкодавцем ОСОБА_7 однією сімєю, як чоловік та дружина, не менше пяти років до часу відкриття спадщини, як спадкоємець четвертої черги.

Згідно довідки Старосинявської селищної ради № 3737 ід 19.05.2016 року ОСОБА_1, 1940 н.р., дійсно проживала без реєстрації з 1990 року по даний час у погосподарському номері ОСОБА_7, який помер 22.11.2015 року, у смт. Стара Синява по вул Сковороди, 5, вели спільне господарство, доглядала до дня смерті, похоронила.

Факт проживання однією сімєю позивача із спадкодавцем ОСОБА_7 не менше пяти років до часу відкриття спадщини у судовому засіданні підтвердили свідки. Так, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що працювала із покійним ОСОБА_11 з 1991 року по 2000 рік та у цей час він проживав із ОСОБА_1, вони разом відвідували різні святкування, всі знали, що вона його дружина. Свідок ОСОБА_12 надала пояснення про те, що придбала будинок по сусідству по вул. Сковороди та можt підтвердили, що з 2004 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали разом, як чоловік та дружина, по вул. Сковороди, 5 у смт. Стара Синява, вели спільне господарство та все робили разом. Також свідок ОСОБА_13 підтвердив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали разом, як сімя більше двадцяти років та вся робота по господарству лягала на плечі ОСОБА_14.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Як вбачається із листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового розгляду із наявних у медичній картці виписних епікризів встановлено, що ОСОБА_7 з 15.08.2011 року по 19.08.2011 року перебував на лікуванні у урологічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з діагнозом : c-r передміхурової залози Т3 Nx Мо. Гостра затримка сечі. Постійний катетер. Хворий поступив для уточнення діагнозу та оперативного лікування Проведені обстеження, встановлений діагноз. Виконано мультифокальну біопсію простати. В задовільному стані виписаний додому.

З 14.09.2011 року по 20.09.2011 року ОСОБА_7 знову перебував на лікуванні у урологічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з тим же діагнозом: c-r передміхурової залози Т3 Nx Мо. Гостра затримка сечі. Постійний катетер. Хворий поступив для уточнення діагнозу та оперативного лікування Проведені обстеження, встановлений діагноз. В задовільному стані виписаний на амбулаторне лікування: знеболюючі, протизапальна терапія, нагляд уролога за місцем проживання.

Як слідує із виписного епікризу, хворий ОСОБА_7 з 25.03.2014 року по 07.04.2014 року перебував на лікуванні у урологічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з діагнозом:Злоякісне новоутворення простати, передміхурової залози, c-r простати Т3 Nx М1. Кістковий больовий синдром. Проведено 31.03.2014 року дві операції, післяопераційний період без ускладнень, виписаний у задовільному стані. Рекомендовано знеболюючі, в тому числі наркотичні анальгетики.

Так, допитаний в ході судового розгляду, як свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що померлий ОСОБА_7 дійсно перебував на обліку у лікаря-онколога, лікувався у м.Хмельницькому, періодично викликали його як лікаря додому та він призначав лікування. У звязку хворобою стан здоровя хворого поступово погіршувався, а у листопаді 2015 року наступила смерть. Також свідок пояснив, що до хворого його викликала ОСОБА_1, яка постійно була біля хворого, а також вводила йому медичні препарати, як медпрацівник. Стан здоровя хворого погіршився у 2015 році, протягом якого він щомісяця був на виклику у хворого, однак не всі записи вніс до медичної картки. На всіх його викликах хворий був у русі, хоча пересувався за допомогою палиць, а під час останнього виклику, приблизно за місяць до смерті лежав, 16 та 26 жовтня він призначив хворому сильніші знеболюючі в уколах.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що померлий ОСОБА_7 був у нього на обліку з приводу захворювання астми, а окрім того хворів онкологічним захворюванням 5-6 років. На протязі 1-1,5 р. до смерті отримував препарати, які він йому вводив, як лікар на прохання ОСОБА_1, а знеболюючі препарати йому вводила дружина ОСОБА_1 На протязі цього часу хворий міг ходити лише з допомогою палиць, а ОСОБА_1 йому у всьому допомагала, і вставати, і переодягатись, і прала одяг. Лежачим хворий був 1,5-2 тижні перед смертю.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надав пояснення про те, що ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_7, так як він був хворий та любив, щоб його ОСОБА_14 доглядала, у лікарню він також їздив із ОСОБА_1, ліки вона для нього у аптеці купляла, постійно була біля нього, а діти приїжджали рідко 2 рази на рік.

Свідок ОСОБА_10 показала, що бачила ОСОБА_7 після операції на базарі у смт.Стара Синява, він у автомобілі чекав на ОСОБА_1, у 2014 році ще також бачила його на базарі, а у 2015 році зустрічала тільки ОСОБА_14, питала її про ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_12 показала, що хвороба ОСОБА_7 вимагала догляду, який здійснювала ОСОБА_1, а саме готувала їсти, прибирала, допомагала одягатись, прала, у лікарні була з ним. Лежачим ОСОБА_7 був приблизно за 2 місяці до смерті, він уже не виходив на вулицю, а до цього близько року ОСОБА_1 його мила, допомагала піднятись, посадити, вийти на вулицю, а також гарно ставилась до його дітей. Діти приїжджали лише в гості та батькові не допомагали, однак покійний дуже любив своїх дітей на ніколи на них не жалівся. Також пояснила, що вона два рази на прохання ОСОБА_1 ходила із нею за ліками для ОСОБА_7, які привозив курєр.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показала, що вона два рази допомагала ОСОБА_1 міняти памперс ОСОБА_18 за два тижні до смерті.

Допитаний у судовому засіданні за його згодою, як свідок, відповідач ОСОБА_5 суду пояснив, що батько дійсно хворів, однак 5 років не потребував постійного догляду, як це зазначає позивачка. У 2015 році, коли стан здоровя батька став погіршувати, вони навідували його частіше. Так, він особисто був у батька у жовтні 2015 року, в той час батько ходив уже на двох палицях, однак міг сам піднятись із дивану, сидів з ним пів години за столом та розмовляв, сам ще заповнив квитанцію на оплату комунальних послуг. Першу паличку вони батькові купили за 1-1,5 року до смерті та він постійно ходив до господарства своєї сестри, а їхньої тітки, відстань 200 м. Також пояснив, що у квітні 2015 року він особисто був з батьком у відділенні Приватбанку у смт. Стара Синява, до якого батько сам по сходах піднявся, там переоформив депозит та оформив поліс автоцивілку. У липні 2015 року він був у тітки, а батько приходив до них стежкою через город. Тому їх батько не перебував у безпорадному стані. Крім цього, зазначив, що батько був забезпечений, мав свої кошти на депозиті, отримував проценти, а також пенсію, кошти за пай. Якщо батькові необхідні були якісь медичні препарати, то вони купляли ці препарати у м.Київ та передавали чи привозили йому.

Допитаний у судовому засіданні за його згодою, як свідок, відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що 10 листопада 2015 року за 10 днів до смерті він із дружиною провідував батька, він з ними спілкувався, міг пересуватись та провів їх, просив зателефонувати, як приїдуть додому. Також пояснив, що їх батько міг себе забезпечити, мав рахунок в банку, отримував пенсію, дохід від оренди, він сам ніс усі витрати по утриманню будинку та усі ліки придбавав за свої кошти, а дорогі ліки йому купляли вони, тобто діти. В період 2013-2015р.р. вони провідували батька частіше, однак він не був у безпорадному стані. Так, у травні 2015 року він садив картоплю у тітки, а батько через город приходив та був біля них, а ще у вересні 2015 року приходив до своєї сестри, підтримати її, оскільки вона продала корову, яку вони разом утримували у господарстві тітки. У телефонному режимі вони спілкувались постійно і якщо були необхідні ліки, то вони їх купляли, а саме він з братом за свої кошти.

Вказані пояснення також підтвердили допитані, як свідки дружини відповідачів ОСОБА_19С та ОСОБА_20

Свідок ОСОБА_21 сестра ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що її брат лікувався за свої кошти, а 15 вересня 2015 року приходив до неї, бо вони продали корову та кошти також забрав. 25 жовтня 2015 року були вибори та він ще голосував, а 29 жовтня у неї був день народження, однак було слизько на вулиці, тому вона приходила до нього та вони разом посиділи, не міг вставати він за три дні до смерті.

Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 суду пояснили, що покійний ОСОБА_7 кожен день ходив через город до своєї сестри ОСОБА_21, яка жила одна, допомагав їй по господарству, був забезпечений, а крім цього, сестра віддавала йому гроші за молоко. Свідок ОСОБА_23 показала, що хворий зліг за тиждень до смерті та вже до сестри не приходив.

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що ОСОБА_7 у вересні 2015 року ще міг ходити, приходив до сестри, коли вона продавала корову, а також виходив до нього, коли він обрізав дерева на їхньому господарстві за його проханням.

Свідок ОСОБА_25 показав, що бачив покійного ОСОБА_7 за десять днів до смерті, провідував його, тоді він сидів та ще провів його до дверей. Також ОСОБА_7 постійно ходив до свої сестри, спираючись на паличку.

Згідно довідки № 319 від 27.05.2016 року, виданої зав.поліклінікою Старосинявської ЦРЛ ОСОБА_26 та лікарем- онкологом ОСОБА_15 ОСОБА_7 з 2011 року перебував на обліку в онкологічному кабінеті, потребував постійного стороннього догляду, ОСОБА_1 виконувала призначення лікаря, маючи освіту фельдшера, та надавала постійний сторонній догляд.

Згідно довідки № 437 від 11.08.2016 року, виданої зав.поліклінікою Старосинявської ЦРЛ ОСОБА_26 та лікарем ОСОБА_16, хворий ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, 5 років потребував стороннього догляду, який виконувала ОСОБА_1

З приводу вказаної довідки допитана у судовому засіданні, як свідок ОСОБА_26, пояснила, що вказана довідка видана на підставі медичної документації, а саме амбулаторної картки хворого ОСОБА_7 Висновок про потребу у сторонньому догляді, як зазначено в довідці, надано на підставі висновку ЛКК, так як у хворого була ракова інтоксикація і він був лежачий.

Разом з тим, оглянувши у судовому засіданні оригінал амбулаторної картки хворого ОСОБА_7 свідок ОСОБА_26 пояснила, що 5 років хворий точно не потребував стороннього догляду, ці дані в довідці записані, можливо, машинально, однак згідно медичної картки вона може стверджувати, що такого догляду хворий потребував з 16.10.2015 року.

Як вбачається із оригіналу амбулаторної картки хворого ОСОБА_7, протягом 2014 2015 років містяться записи лікаря онколога лише за 16.10.2015 року про виклик на дім, 26.10.2015 року та 29.10.2015 року.

Щодо витребування протоколу ЛКК про необхідність стороннього догляду хворого ОСОБА_7, зав.поліклінікою Старосинявської ЦРЛ ОСОБА_26 надала лист про те, що такий висновок ЛКК щодо ОСОБА_7 не видавався, оскільки ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_7 не звертались. У довідці довільної форми, виданої зав.поліклінікою Старосинявської ЦРЛ ОСОБА_26 та лікарем ОСОБА_16 вислів «потребував стороннього догляду» вживається як медичний термін, враховуючи діагнози та стан хворого.

Відповідно до п.11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, потребу в сторонньому нагляді, постійному догляді або допомозі визначає МСЕК.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В той же час, надані сторонами та досліджені докази, не дають суду зробити висновок про те, що ОСОБА_7 існував за рахунок матеріального забезпечення ОСОБА_1

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 отримував пенсію у розмірі 2099,76 грн., протягом 2013-2015 років отримував дохід від здачі в оренду земельного паю, мав відкритий депозитний рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк».

Позивач ОСОБА_1 не працювала, отримувала пенсію, належних доказів щодо наявності інших доходів нею не було надано.

Крім цього, сама позивач в ході судового розгляду не заперечувала, що деякі дорогі ліки для ОСОБА_7 придбавали діти та передавали йому із м.Київ.

За вказаних обставин, оцінивши у сукупності надані сторонами та дослідженні докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 дійсно хворів на онкологічну хворобу, однак, під час судового розгляду позивачем не доведено факту матеріального забезпечення нею ОСОБА_7, а також суд вважає недоведеним факт щодо тривалого перебування ОСОБА_7 у безпорадному стані та потреби протягом тривалого часу у сторонньому догляді.

Також судом враховуюється, що 30 жовтня 2015 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким розпорядився щодо належного йому майна, визначивши позивача ОСОБА_1 спадкоємцем належної йому частину житлового будинку з надвірними будівлями в ? частині.

Щодо посилань позивача ОСОБА_1 та пояснень свідків щодо здійснення саме позивачем домашньої роботи по господарству, готування, прибирання, опікування хворим чоловіком, тощо, то вказані дії були обумовлені життєвими потребами їхнього спільного проживання.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що вимога про визнання права на спадкування із спадкоємцями першої черги задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю, то за змістом ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справа про встановлення факту, що мають юридичне значення» роз'яснив, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

З огляду на наведе, вимога ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_7 не менше п'яти років до часу відкриття спадщини теж не підлягаєь задоволенню, оскільки, за відсутності підстав для зміни черговості спадкування, такий факт для позивача правового значення не має.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, відповідно до Закону України «Про судовий збір», в задоволенні позову відмовлено, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави, відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 256, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1221, 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини та визнання права на спадкування за законом із спадкоємцями першої черги відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Старосинявський районний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя Галиш І.Б.