єдиний унікальний номер справи 423/3196/16-ц
номер провадження 2/423/708/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року місто Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Лугової Н.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малорязанцівської селищної ради Попаснянського району Луганської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернуся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 12 червня 2013 року придбав за договором купівлі-продажу житловий будинок АДРЕСА_1. Власником будинку була ОСОБА_2, від імені якої за довіреністю договір укладав ОСОБА_3, та який отримав за будинок 80 000 грн. Однак, представник за довіреністю ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. На цей час ОСОБА_2 померла, спадкоємців немає. Укласти договір купівлі-продажу належним чином неможливо. Просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 12 червня 2013 року між ОСОБА_3 як представником продавця ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як покупцем; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач підтримав позов, надав суду пояснення, аналогічні викладеному у ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю.

Ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 16.11.2016 судом відмовлено у прийнятті визнання позову представником відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 07.04.1995, посвідченого приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу, реєстровий №1804, що підтверджується копією договору дарування (а.с.7).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 17.11.2016 (а.с.36).

З договору купівлі-продажу житлового будинку, складеного 12 червня 2013 року в простій письмовій формі (а.с.11), вбачається, що ОСОБА_3, що діє від імені продавця ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої 12.06.2013 Малорязанцівською селищною радою, в якості продавця, та ОСОБА_1 в якості покупця, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив житловий будинок АДРЕСА_1 разом з усіма господарськими будівлями та спорудами. Ціна будинку складає 80 000 гривень. Вказану суму покупець передає продавцю в день підписання цього договору. Продавець гарантує, що вищевказане житло до моменту укладання цього договору нікому іншому не продано, не подаровано, не передано. Цей договір складено у двох примірниках.

12 червня 2013 року секретарем виконкому Малорязанцівської селищної ради Попаснянського району Луганської області посвідчено довіреність (а.с.6), згідно якої ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси в Попаснянському районному відділі Держземагенства, в органах нотаріату та органах державної реєстрації прав на нерухоме майно з питань оформлення права власності на земельну ділянку та об'єкт нерухомого майна. Для вчинення зазначених дій надано їй право подавати від її імені заяви та документи, одержувати необхідні довідки та інші документи, розписуватись за неї, сплачувати належні з неї платежі, включаючи державне мито, та виконувати всі інші дії, що пов'язані з виконанням цієї довіреності в межах та обсязі, передбаченим законодавством України. Довіреність дійсна до 12.06.2015.

Згідно розписки від 12.06.2013 (а.с.10) ОСОБА_3 отримав за проданий будинок в АДРЕСА_1, від ОСОБА_1 80 000 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Статтею 657 ЦК України вимагається, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч.1 ст.237, ч.3 ст.245 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Статтею 40 Закону України «Про нотаріат» також передбачено, що до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються, зокрема, довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами.

З тексту довіреності ОСОБА_3 від 12.06.2013 вбачається, що йому надано право лише на представництво інтересів ОСОБА_2 в «Попаснянському районному відділі Держземагенства, в органах нотаріату та органах державної реєстрації прав на нерухоме майно з питань оформлення права власності на земельну ділянку та об'єкт нерухомого майна». Довіреність не містить і не може, згідно наведених вище норм, містити право ОСОБА_3 на розпорядження від імені ОСОБА_2 житловим будинком.

Отже, ОСОБА_3 12 червня 2013 року не отримав право відчужувати шляхом продажу житловий будинок від імені ОСОБА_2

Таким чином, укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_3 не тягне будь-яких юридичних наслідків для прав та обов'язків ОСОБА_2

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Позивачем суду не надано жодного доказу ухилення контрагента за договором від нотаріального посвідчення договору.

Так, позовна заява містить посилання на ухилення ОСОБА_3, як представника за довіреністю, від належного посвідчення договору.

Разом з тим, допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що від нотаріального посвідчення договору не ухилявся. Договір не посвідчено через смерть ОСОБА_2 Окрім того свідок пояснив, що у червні 2013 року ОСОБА_2 видала йому довіреність на купівлю-продаж будинку, у зв'язку з чим він уклав договір купівлі-продажу з сином ОСОБА_1 та син віддав йому гроші 80 000 грн. в той же день. Гроші він передав ОСОБА_2, але підтвердити це не може.

Таким чином, договір купівлі-продажу житлового будинку є нікчемним, оскільки укладений з особою-продавцем, яка не мала права відчужувати житловий будинок; не дотримана нотаріальна форма договору.

Підстави визнання договору дійсним відсутні, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження домовленості з ОСОБА_2 про істотні умови договору; не довів факту повного або часткового виконання договору, так як відсутні докази на отримання ОСОБА_2 коштів за договором; не довів факту ухилення сторони продавця від нотаріального посвідчення договору.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 10,11, 160, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Малорязанцівської селищної ради Попаснянського району Луганської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя І.В. Лизенко