Справа № 2/489/680/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК» про визнання недійсним іпотечного договору,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ФІНБАНК» про визнання іпотечного договору недійсним. Вказував, що 06.12.2011 р. між ПАТ «ФІНБАНК» та ОСОБА_4 «ЛУЧ АО» був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_5 надав позичальнику грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 1 200 000 грн. 00 коп. В подальшому між ПАТ «ФІНБАНК» та ОСОБА_4 «ЛУЧ АО» неодноразово були укладені додаткові угоди до кредитного договору. З метою забезпечення виконання боржником зобов?язань за вищевказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір, згідно положень якого позивач передав належні йому на праві власності нежитлові приміщення в буд. 238/3 по вул. Кірова в м. Миколаєві в іпотеку. Разом з тим, на переконання позивача, вищевказаний іпотечний договір є недійсним, оскільки опис предмета іпотеки є нечітким та не співпадає з відомостями про нього в технічному паспорті. Крім того в іпотечному договорі зазначено, що передається в іпотеку в складі нежитлових приміщень частина коридору, однак частина обєкту нерухомості без виділення її в натурі не може бути передана в іпотеку.

Посилаючись на вищевикладене, позивач ОСОБА_3 просить суд визнати недійсним Іпотечний договір від 13.05.2013 р., укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ФІНБАНК», посвідчений ПН КМНО ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 1495, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив про їх задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав через його безпідставність.

Представник третьої особи ОСОБА_4 «Луч АО» в судове засідання не з?явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

06.12.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «ФІНБАНК» та Приватним акціонерним товариством «ЛУЧ АО» був укладений Кредитний договір № 42/12/11-К.

Згідно п.1.1 Кредитного ОСОБА_5 відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію у сумі 1 200 000, 00 грн., зі строком користування кредитними коштами до 05.12.2012 р., а також зі сплатою 17,75% річних та сплатою щомісячної комісії за супроводження кредитної лінії в розмірі 0,6% від середньоденного залишку кредитної заборгованості.

В подальшому між ПАТ «ФІНБАНК» та ОСОБА_4 «ЛУЧ АО» були укладені Додаткові угоди № 1, 2, 3, 4 до зазначеного Кредитного договору, згідно яких змінювався термін погашення повернення кредиту.

30.04.2013 р. між ПАТ «ФІНБАНК» та ОСОБА_4 «ЛУЧ АО» була укладена Додаткова угода № 5 до Кредитного договору №42/12/11-К від 06.12.2011 р., відповідно до якої були внесені зміни до основного договору. А саме п.1.1 Кредитного ОСОБА_5 викладено в такій редакції «ОСОБА_5 відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію у сумі 1 450 000, 00 грн., зі строком користування кредитними коштами до 31.03.2014 р., зі сплатою 22,00% річних».

В забезпечення виконання зобовязань боржника ОСОБА_4 «ЛУЧ АО» за вищезазначеним Кредитним ОСОБА_5 13.05.2013 р. між ПАТ «ФІНБАНК» та ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір, посвідчений ПН КМНО ОСОБА_6

Відповідно до положень Іпотечного договору ОСОБА_3 є майновим поручителем за зобовязаннями Приватного акціонерного товариства «ЛУЧ АО» та передає предмет іпотеки в якості забезпечення повернення кредитних ресурсів, що повинні бути видані ОСОБА_4 «ЛУЧ АО» за Кредитним договором № 42/12/11-К від 06.12.2011 р., Додатковою угодою № 5 до вказаного кредитного договору від 30.04.2013 р. та інших додаткових договорів, що можуть бути укладені в подальшому.

Згідно п. 1. Іпотечного договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Кірова, будинок номер 238/3 , які складаються з нежитлових приміщень з № 237 по № 244, частини коридору № 208, площею 46,2 кв.м., сходинкові клітини № 1, площею 11,7 кв.м., загальною площею 219,6 кв.м., в цокольному поверсі в літ. А-5.

Вказані нежитлові приміщення належать ОСОБА_3 на праві власності на підставі ОСОБА_5 купівлі-продажу, посвідченого 10.12.2012 р. ОСОБА_7, ПН КМНО за реєстровим номером 4472.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно положень ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає

нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови, як зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані.

Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На переконання позивача оскаржуваний іпотечний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в договорі нечітко визначено предмет іпотеки.

Однак такі посилання ОСОБА_3 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки суперечать матеріалам справи.

Так, при укладенні Іпотечного договору сторонами в описі предмета було конкретно визначено місцезнаходження предмета іпотеки, його реєстраційні дані та складові, що є достатніми даними для можливості ідентифікації предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути обєкт нерухомого майна, якщо таке нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Зі змісту Іпотечного договору вбачається, що предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі ОСОБА_5 купівлі-продажу. ОСОБА_4 власності іпотекодавця було зареєстроване у встановленому законом порядку.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 04.03.2016 року, відомості щодо обєкту нерухомого майна, відповідно до договору Іпотеки внесено у реєстр та містять повний опис предмета обтяження.

Відтак підстави вважати, що в оскаржуваному договорі предмет іпотеки визначено нечітко - відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Через що позивач вважає, що не може бути предметом іпотеки невиділене майно.

Згідно п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що положення ч. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» повинно застосовуватися судом щодо нерухомого майна, яке перебуває у спільній власності.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що власником нежитлових приміщень, які є предметом іпотеки, був іпотекодавець ОСОБА_3 одноосібно.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що Іпотечний договір від 13.05.2013 р. був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для визнання його недійсним відсутні. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтовані та в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК» про визнання недійсним іпотечного договору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: