Справа №645/35/16-ц Головуючий 1-ї інст. - Сілантьєва Е.Є.
Провадження № 22-ц/790/3358/16 Суддя доповідач - Бровченко І.О.
Категорія: спори, що виникають
із сімейних правовідносин
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Швецової Л.А., Малінської С.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісяця, одноразово суму у розмірі 2428 грн. 35 коп., а також просила стягнути витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що дитина, відповідно до висновку Харківської міської дитячої лікарні № 15 перебуває на диспансерному обліку у фахівців поліклініки з діагнозом «вітіліго», гіперметропії середнього ступеня, вродженої ізотропії, а також часто хворіє отитом та гайморитом у зв'язку з чим потребує постійного лікування. Також позивач зазначила, що вона перебуває на обліку у центрі зайнятості, ніде не працює, тому не має можливості самостійно надати допомогу дитині.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, та пояснив, що він у добровільному порядку надає матеріальну допомогу дитині у розмірі 1000 грн., яку почав надавати ще до рішення суду про стягнення з нього аліментів. Також зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження свого позову. Крім того, відповідач на цей час сплачує більше половини свого заробітку і тому не має можливості сплачувати додаткові витрати, які позивач не обґрунтувала.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2016 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року. Від спільного подружнього життя мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження дитини, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної службу Харківського міського управління юстиції, батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Неповнолітня дитини проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання № 4080 від 25 грудня 2015 року, виданої Дільницею № 53 КП «Жилкомсервіс».

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволенні частково, та стягнуто на її користь на утримання малолітнього сина з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1000 грн.

З медичних довідок № 93 від 09 лютого 2016 року, № 138 від 26 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 потребує спостереження лікарем-дерматологом з приводу вітіліго, на підставі наказу МОЗ України від 08 травня 2009 року № 312 «Про затвердження клінічних протоколів надання допомоги хворим на дерматологічні захворювання», хлопчик не потребує спеціального лікування. Також зазначено, що дитина протягом 2015 року та січня 2016 року періодично хворіла рінофарингітом, бронхітом.

Матеріали справи містять копії квитанції щодо придбання ліків.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з недоведеності позивачем у понесені додаткових витрат, які викликані особливими обставинами.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернено увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції відповідач не надала доказів на підтвердження того, що витрати пов'язані з придбанням медикаментів були викликані особливими обставинами в розумінні вимог ст. 185 СК України. З довідок № 93 від 09 лютого 2016 року та № 138 від 26 лютого 2016 року вбачається, що дитина не потребує спеціального лікування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, наведені на її обґрунтування, в даному випадку процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м Харкова від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -