АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар: Скакун К.В.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача кредитних послуг, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 в жовтні 2016 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 липня 2013 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 004-25788-150713, відповідно до якого він отримав споживчий кредит в сумі 10 000 грн. строком до 15 липня 2016 року. За період з 16 липня 2013 року по 21 квітня 2016 року він сплатив 23 544,26 грн. та 21 квітня 2016 року достроково повернув суму кредиту шляхом збільшення періодичних виплат.

Вказував на те, що з липня 2016 року йому систематично надходять телефонні дзвінки та SMS-повідомлення, а також листи з вимогами та погрозами повернути борг за кредитним договором. Оскільки заборгованості за кредитом він не має, вважає такі дії ПАТ «Дельта Банк» відносно нього протиправними, такими, що порушують його права, та суперечать чинному законодавству, отже, відповідач вдався до нечесної підприємницької практики, яка забороняється.

Просив зобов'язати відповідача припинити по відношенню до нього

________

22-ц/794/1612/16р. Головуючий у 1-й інстанції Олексюк Т.І.

Категорія: 57 Доповідач Литвинюк І.М.

нечесну підприємницьку практику шляхом припинення безпідставних вимог у вигляді систематичних телефонних дзвінків, надіслання SMS-повідомлень та поштових листів щодо погашення неіснуючого боргу.

Також просив зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» закрити поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 у зв'язку з виконанням зобов'язань за Договором № 004-25788-150713 від 15 липня 2013 року.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2016 року позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором він не має, тому дії банку щодо нього є протиправними, порушують його права і суперечать чинному законодавству.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_2 з ПАТ «ДельтаБанк» укладено кредитний договір, строк дії якого закінчився, однак це не звільняє боржника від відповідальності за неналежне виконання зобов»язання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви № 004-25788-150713 від 15 липня 2013 року ОСОБА_2 надано кредит в сумі 10 000 грн. зі сплатою 9,99% річних за користування кредитом на строк до 15 липня 2016 року.

Згідно умов кредитування щомісячний платіж становить 672 грн., сукупна вартість кредиту становить 14 179,24 грн., сума плати за користування кредитом - 1 615,24 грн., сума плати за обслуговування кредитної заборгованості - 12 564грн..

Згідно з графіком платежів (додатку до Заяви № 004-25788-150713 від 15 липня 2013 року) загальна сума, яка підлягала сплаті по закінченню кредитного договору, становить 24 179,24 грн., фактично позивачем сплачено суму 23 544,26 грн..

При підписанні договору позивач власним підписом підтвердив, що він ознайомлений з умовами кредитування та розміром сукупної вартості кредиту, йому вони зрозумілі, він з ними згоден та їх приймає.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст. 57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Положення ст. 526 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

У ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, у відповідності до п. 6 ст.11 України «Про захист прав споживачів» позивач мав право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин.

Проте, позивач не скористався цими правами, що свідчить про його згоду з усіма умовами договору.

Підписавши вказаний договір, ОСОБА_2 реалізував своє право на отримання кредиту на визначених у договорі умовах.

Крім того, у разі порушення передбачених договором умов кредитування банк буде нести відповідальність відповідно до діючого законодавства України.

Колегія суддів вважає, що позивач не надав суду доказів протиправності дій відповідача та про відсутність в нього заборгованості перед банком за кредитним договором.

Отже, доводи ОСОБА_2 щодо порушення відповідачем вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови НБУ №168 від 10 травня 2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» є безпідставними.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов'язальні відносини.

Згідно ч.ч. 1. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Правовідносини, що виникли між сторонами, не стосуються стадії придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб'єкта господарювання та не може вплинути на економічну поведінку споживача щодо придбання продукції.

Між сторонами склалися досудові, позасудові спори та спори зі зверненням сторін до суду з приводу кредитних відносин.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів такого, суд правильно вважав недоведеним здійснення банком нечесної підприємницької практики.

Доводи апеляційної скарги зводяться до змісту позовних вимог, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують. Підстави для скасування рішення суду, передбачені ст. 309 ЦПК України відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: