28.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/2162/16-ц
Справа №2/205/1539/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Федченко В.М.

при секретарі Джурко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: державний нотаріус Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

В березні 2016 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа: державний нотаріус Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 листопада 2009 року померла ОСОБА_3, яка за життя склала заповіт, яким належний їй садовий будинок та земельну ділянку з насадженнями, що знаходяться в садовому товаристві «Сталь» Ленінського району м. Дніпропетровськ заповідає ОСОБА_1.

Спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 складається з садового будинку та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства під вказаним вище будинком в розмірі 0,0601 га. Наявність спадкового майна підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю, серії Д №026173 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради за №1426 від 15.07.1999 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №026173.

Позивака, в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, шляхом подачі заяви №438 від 16.04.2010 про прийняття спадщини до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Від нотаріальної контори була отримана відповідь за № 2072/0214 від 28.07.2010 стосовно того, що у звязку з тим, що у неї відсутній оригінал державного акту на землю неможливо оформити та видати свідоцтво про право на спадщину.

Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 05.11.2009 року - на земельну ділянку з насадженнями, площею 0,0601 га, що знаходиться в садовому товаристві «Сталь» Ленінського району м. Дніпропетровськ, якій земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Д №026173 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради за №1426 від 15.07.1999 року.

Позивачка ОСОБА_1 та її пердставник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Приймаючи участь в попередньому судовому засіданні 16.06.2016 року позовні вимоги не визнала.

Третя особа, Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора ОСОБА_2, просила справу розглянути у її відсутність.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року).

05 листопада 2009 року померла ОСОБА_3.

21 жовтня 2003 року ОСОБА_3 оформила заповіт, який був посвідчений в Третій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі 21 жовтня 2003 року державним нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 5-2507, яким належний їй садовий будинок та земельну ділянку з насадженнями, що знаходяться в садовому товаристві «Сталь» Ленінського району м. Дніпропетровська заповіла ОСОБА_1 (а.с.7).

За життя ОСОБА_3, померлої 21 жовтня 2003 року, належала земельна ділянка площею 0,0601 га, що знаходиться в садовому товаристві «Сталь» Ленінського району м. Дніпропетровська (а.с.9-13).

Згідно відповідь від 01.02.2016 № Х-34/0-29/6-16, Держгеокадастру ГУД у Дніпропетровській області у Державному реєстрі земель м. Дніпропетровська зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0601 га, яка розташована на території с/т «Сталь», ділянка №14 за гр. ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на землю від 27.07.1999, номер державної реєстрації 026173 (а.с.28). Але копію акту надати неможливо внаслідок пожежі, яка відбулася в архіві управління у 2008 році.

Спадщину ОСОБА_1 прийняла вчасно шляхом подачі відповідної заяви до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с.8).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

До складу спадщини, після смерті ОСОБА_3, померлої 21 жовтня 2003 року входить садовий будинок та земельна ділянка з насадженнями площею 0,0601 га, що знаходиться в садовому товаристві «Сталь» Ленінського району м. Дніпропетровська (а.с.7)

Так, згідно довідки голови с/т «Сталь» від 20.01.2016 р. виданої ОСОБА_1 на земельній ділянці №14 площею 0,0601 га є залишки обгорівших стін садового будинку та літні будівлі (душ та туалет). Згідно запиту від 17.11.2015 до Дніпропетровського міського управління головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області стосовно пожежі, яка відбулася 20.05.2000 року у Ленінському районі м. Дніпропетровськ, садове товариство «Сталь» ділянка № 14., отримана відповідь 18.11.2015 за № 6635/02-15 Дніпропетровського міського управління Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, що не має можливості підтвердити факт пожежі з огляду того, що строк зберігання журналу обліку пожеж, який є документом суворої звітності, відповідно до нормативних документів становить тільки 5 років після його закінчення (а.с.26).

Державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, померлої 21 жовтня 2003 року, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка знаходится в садовому товаристві «Сталь» Ленінського району м. Дніпропетровська, площею 0,0601 га (а.с.8).

У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину

Відповідно до ст.. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно ст..78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 05.11.2009 року - на земельну ділянку з насадженнями, площею 0,0601 га, що знаходиться в садовому товаристві «Сталь» Ленінського району м. Дніпропетровськ, якій земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Д №026173 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради за №1426 від 15.07.1999 року. є обґрунтованими та доведеними в повному обсязі, а отже підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного і керуючись статтями 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, статтями 1218, 1225, 1233 ЦК України, статтями125, 126, 131 ЗК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: державний нотаріус Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 05.11.2009 року - на земельну ділянку з насадженнями, площею 0,0601 га, що знаходиться в садовому товаристві «Сталь» Ленінського району м. Дніпропетровськ, якій земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Д №026173 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради за №1426 від 15.07.1999 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідані під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Федченко В.М.