Справа № 2/593/330/2016
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"26" вересня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої-судді Данилів О.М.

при секретарі Макійчук Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Сторони з 24 листопада 1990 року по 22 лютого 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного проживання у них народилося четверо дітей, троє з яких вже досягли повноліття. Після розірвання шлюбу неповнолітній син сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишився проживати з позивачкою і перебуває на її утриманні.

Позивачка, вказуючи, що на її утриманні є неповнолітній син, а відповідач коштів на його утримання не дає, звернулась до суду з позовом, яким просить стягувати з відповідача кошти на утримання сина у розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку.

В судове засідання позивачка не з"явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, оскільки вона виїжджає на тимчасові роботи за межі області, а тому із зазначених підстав не може бути присутньою в судовому засіданні, свої позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 хоч належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв"язку з чим суд з письмової згоди позивачки у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України батьки обоє, а не лише одна матір, зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 183 та ст. 184 Сімейного Кодексу аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Судом встановлено, що з 24 листопада 1990 року по 22 лютого 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося четверо дітей, троє з яких на день розгляду справи вже досягли повноліття, та встановлено, що сторони з січня 2016 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, неповнолітній син сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, а відповідач коштів на його утримання не дає.

Цей факт підтверджується оглянутою в судовому засіданні довідкою за № 392, виданою 1 серпня 2016 року виконавчим комітетом Рогачинської сільської ради та письмовими поясненнями позивачки, які містяться в матеріалах справи, з яких видно, що позивачка не підтримує з відповідачем відносин і сама утримує їх неповнолітнього сина, а так як її заробітку є недостатньо, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на його утримання.

Із свідоцтва про народження сина сторін вбачається, що він є неповнолітнім та що його батьком є відповідач по справі ОСОБА_3. Останній, як батько, зобов"язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а поскільки відповідач обов"язків, передбачених законом по утриманню свого сина, не виконує про що свідчить поданий позивачкою позов, а тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і стягувати із відповідача на утримання їх неповнолітнього сина кошти в примусовому порядку.

А так як позивачка, подавши до суду свою письмову заяву, наполягає на стягненні з відповідача коштів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, а відповідач, будучи повідомленим про день і час розгляду справи, в судове засідання повторно не з"явився та не надіслав суду заперечень проти заявлених вимог, а тому суд вважає необхідним погодитися із позовними вимогами позивачки і задоволити їх.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 15, 60, 212-215, 224, 226, 292, 294 ЦПК України та ст. ст. 180-184 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

П озовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Стягувати щомісячно із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Павлодар Павлодарської області, жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 2 серпня 2016 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір у розмірі 551 (п»ятсот п"ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.