У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську Шевцова Т.В., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про зобовязання передати земельну ділянку у власність, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про зобовязання передати земельну ділянку у власність.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.07.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

18.12.2014 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у звязку з ново виявленими обставинами, відповідно якої посилається на те, що порядок отримання землі у власність частково змінився і предмет спору отримав кадастровий номер, зареєстрований за відповідачем.

19.04.2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, що знаходяться в районі вул.Веселка в м.Дніпропетровську, з визначеними кадастровими номерами, які належать до комунальної власності, у звязку з тим, що можуть бути передані їй у власність.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 розглянуті по суті, предметом розгляду наразі залишається заява позивача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, рішення суду по суті спору постановлено та набрало законної сили, відповідно у звязку з відмовою у позові не підлягає примусовому виконанню, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на земельні ділянки слід відмовити.

Окрім цього, суд зазначає, що земельні ділянки, на які прохає накласти арешт позивач, не були предметом спору і позивачем не обґрунтовано в порядку ч.2 ст.151 ЦПК України необхідність накладення арешту, також, арешт майна допускається при заявлені грошових вимог, за умови їх співмірності вартості майна, що належить обтяжити, в інших випадках за відповідною заявою сторони по справі суд вживає інші заходи забезпечення позову, не повязані з процедурою арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

У заяві позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про зобовязання передати земельну ділянку у власність відмовити.

Ухвала окремому оскарженню від рішення суду не підлягає.

Суддя Т.В.Шевцова