Справа № 392/1588/16-ц
Провадження № 2/392/1044/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., за участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маловисківської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування, у якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Паліївка, пров. Лесі України, буд. 1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 04 квітня 2012 року.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 04 квітня 2012 року помер її вітчим ОСОБА_2, після його смерті залишилося спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, в шестимісячний строк вона звернулася до приватного нотаріуса Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_3 і заявою про прийняття спадщини, а в подальшому 09 листопада 2015 року із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями. Проте постановою від 09 листопада 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. У звязку із чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її вітчима, оскільки вона прийняла спадщину, а відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірне нерухоме майно, позбавляє її можливості в іншому порядку, окрім як в судовому набути право на спадщину, що залишилося після смерті її вітчима ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач підтримала пред»явлений нею позов та просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Відповідач надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність його представника (а.с. 68).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом, з пояснень позивача, встановлено, що вітчимом позивача ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Катана») є ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8).

Згідно Договору купівлі-продажу будинку від 26 березня 1980 року ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинокк, що знаходиться в с. Паліївка Маловисківського району Кіровоградської області, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Паліївської сільської ради народних депутатів Маловисківського району Кіровоградської області ОСОБА_4, реєстровий № 6 (а.с. 15).

Крім того, право власності ОСОБА_2 на житловий будинок літ. «А», загальною площею 44,5 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами: сарай літ. «Б», прибудова літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа, що знаходяться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, пров. Лесі України (попередня назва пров. Центральний), буд. 1 підтверджується витягом з Погосподарської книги, а також довідкою виданою виконавчим комітетом Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, довідкою Маловисківської міської ради та матеріалами спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_2 (а.с. 47- 67).

04 квітня 2012 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

На випадок смерті ОСОБА_2 залишив заповіт від 28 березня 2012 року, відповідно до якого він заповів належний йому житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в селі Паліївка, по провулку Лесі Українки, під номером один, Маловисківського району, Кіровоградської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 50).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 листопада 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Паліївка, пров. Лесі України, буд. 1, з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с. 14).

З матеріалів спадкової справи померлого ОСОБА_2 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, який помер 04 квітня 2012 року, 19 вересня 2012 року звернулася позивач ОСОБА_1, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталия (а.с. 48).

Частина 1 статті 101 ЦК України 1963 року встановлює, що в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його).

Згідно статті 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.3., 3.5. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Згідно частин 1, 5, 6 статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмову від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмову від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до частини 5 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до статтей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 статті 1220 ЦК України встановлює, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до правил статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 2 статті 1220 та частини 5 статті 1268 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з архівної довідки Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Паліївка, пров. Лесі України, буд. 1 не зареєстровано (а.с. 79).

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно частини 4 статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно, що виникли до набрання цим Законом чинності, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056, які втратили чинність на підставі наказу Держархітектури від 9 червня 1998 року № 121.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 2 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 статті 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень статтей 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які доводять набуття права померлим 04 квітня 2012 року ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Паліївка, пров. Лесі України, буд. 1 та прийняття спадщини, шляхом звернення до нотаріальної контори позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом.

Враховуючи вище наведене суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, і такими, що підялагють задоволенню.

Вирішуючи питання як розподілити між сторонами судові витрати, у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України, суд виходить з наступного.

В частині 1 статті 88 ЦПК України серед іншого зазначається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Проте, суд вважає, що спірні правовідносини виникли не з вини відповідача і він прав позивача не порушував, у зв»язку із чим суд вважає, що судові витрати пов»язані із розглядом справи необхідно залишити по фактично понесеним.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 3, 4, 10, 11, 57-61, 64, 88, 179, 209, 212 -215, 218, 222, 223, ЦПК України суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), право власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 44,5 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами: сарай літ. «Б», прибудова літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа, що знаходяться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, пров. Лесі України (попередня назва пров. Центральний), буд. 1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 04 квітня 2012 року.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Д.М. Кратко