Справа № 344/3440/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1622/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.,

секретаря: Мельник О.В.,

з участю: представників апелянта ОСОБА_2:

ОСОБА_3, ОСОБА_4; позивачів:

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8, представника ОСОБА_9 -

ОСОБА_10, представника позивачів - ОСОБА_11,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про розірвання угод підряду, стягнення авансового плату, а також відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 пред'явили до ОСОБА_2 вищезазначений позов. Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що відповідач, в порушення умов укладених між сторонами договорів підряду на виготовлення та встановлення надмогильних пам'ятників, відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання без отримання повної вартості пам'ятника. В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до них із позовами про розірвання угод підряду у зв'язку із нездійсненням повної оплати вартості пам'ятників. Посилаючись на те, що в добровільному порядку ОСОБА_2 відмовляється виконувати умови договору, позивачі просили розірвати угоди підряду на виготовлення та встановлення надмогильного пам'ятника, укладених кожним із позивачів, стягнути на користь кожного з них із відповідача по 30 000 грн авансового платежу, а також по 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2016 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 задоволено частково. Постановлено розірвати угоди підряду на виготовлення та встановлення надмогильного пам'ятника, укладених із ОСОБА_2 кожним із позивачів, стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 по 30 000 грн авансового платежу. Також постановлено стягнути із ФОП ОСОБА_2 в дохід держави 1800 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне дослідження судом фактичних обставин справи. На думку апелянта, судом не було враховано ряд умов укладених договорів, в яких було обумовлено оплату, строки виготовлення пам'ятників, а також порядок та наслідки розірвання договору. Також апелянт зазначає, що в угодах сторони не обумовлювали строки виконання зобов'язання та відповідальність за неналежне виконання робіт. ОСОБА_2 не погоджується із висновком суду про те, що позивачі не були знайомі із умовами договору щодо неповернення 20% завдатку у разі їх відмови від виконання робіт, оскільки він особисто наголошував на цьому при підписані договорів з позивачами. Відповідач ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що він зі своєї сторони виконав покладені на нього зобов'язання за договором, зокрема придбав деталі пам'ятників із каменю габро та художні елементи, а тому, на його думку, підстав для стягнення на користь позивачів завдатку у суду першої інстанції не було. Посилаючись на те, що обраний позивачами спосіб захисту не відповідає характеру правовідносин, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представники ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та їх представник, представник ОСОБА_9 доводи апеляційної скарги заперечили, рішення суду вважають законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та відповідачів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції, вірно встановлено, що позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, як замовники, уклали 11.06.2015 року, 12.06.2015 року з ПП МК «Майстерня каменю» ОСОБА_2, угоди про виготовлення надмогильних пам'ятників згідно ескізів, узгоджених замовниками.

Судом також з'ясовано, що за умовами укладених угод, перший внесок становив 20%, решта суми замовник оплачує після перевірки художньої роботи та готовності пам'ятника до монтажу (окрім суми за монтаж), сума за монтаж вноситься після перевірки монтажу та виконаної роботи; у вартість виробу входить: доставка, художня робота на лицевій стороні обеліску, монтаж пам'ятника, але накладні букви, цифри та інша атрибутика італійської фірми Pilla у вартість художнього оформлення не входить (п.3.1,3.3,3.5). При цьому суд зазначає, що в п.1.1 відсутнє заповнення таких даних як: дата виготовлення, а також сума вартості товару та робіт, хоча такі даті передбачені угодою для заповнення, а в п.2.2.1 зазначається обов'язок виконавця виготовити та встановити пам'ятник у термін вказаний в угоді.

Після укладення угод, відповідачем було видано накладні-замовлення кожному замовнику угоди про отримання авансових платежів у розмірі 30 000 грн., із зазначенням вартості замовлення та переліком матеріалів, що входять у вартість замовлення. Всього по шести угодах відповідачем було отримано кошти в сумі 180 000 грн.

Згідно усної домовленості, відкриття пам'ятників було заплановано на 14 жовтня 2015 року (свято Покрови) і вони мали бути єдиним комплексом, згідно погодженого проекту із встановленням в меморіальному сквері на вул.А.Мельника-С.Бандери. Однак, в засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_2 підтвердили, що камінь, необхідний для виконання замовлень позивачів, відповідачу було завезено тільки в травні 2016 року.

Звертаючись до суду з позовом, сторони посилались на те, що свої зобов'язання за умовами укладеного договору підряду відповідач належним чином не виконав, надмогильні пам'ятники не виготовлено, і як наслідок не встановлено в обумовлений сторонами строк. У зв'язку з цим просили розірвати укладені між сторонами договори підряду, стягнути з відповідача суми авансових платежів, та моральну шкоду у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, яку оцінили в 10 000 грн. кожному.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив з того, що в обумовлені сторонами строки, відповідач не виконав роботи передбачені договором підряду, а відтак виходячи з положень ст.852 ЦК України вимоги позивачів є підставними.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно з ч.1 ст.866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором, зокрема, розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 873 ЦК України, робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Як встановлено судом першої інстанції, та не заперечується сторонами, строк виконання зобов'язань щодо виготовлення та встановлення надмогильних пам'ятників в договорі підряду не відображено, разом з тим, такий строк було визначено, шляхом досягнення сторонами угод усної домовленості, та встановлено 14 жовтня 2015 року. В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 підтвердив даний факт, а також те, що станом на вересень 2015 року, виконавець зміг тільки показати позивачам елементи пам'ятника. В засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_2 не заперечували, що доставку каменю, необхідного для виконання замовлень позивачів, відповідач організував тільки в травні 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності факту неналежного виконання ОСОБА_2 умов договору, та обгрунтованості вимог позивачів.

Що стосується посилання апелянта, на невизначеність умовами договору строку виконання зобов'язань, то вони спростовуються встановленими судом обставинами справи, зокрема фактом визнання обома сторонами, в тому числі і відповідачем строку виготовлення та встановлення пам'ятників - 14 жовтня 2015 року. А відтак, виходячи з ч.1 ст. 61 ЦПК України, дані обставини не підлягають додатковому доказуванню.

Крім того, Параграфом 1 глави 61 ЦК визначено норми, якими регулюються загальні положення про підряд, зокрема у ст. 846 міститься спеціальна норма, якою визначено правове регулювання строків виконання роботи. Так, якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підлягає застосуванню правило, визначене у ч. 2 ст. 846 ЦК за яким підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано правильну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі ст.ст. 626, 846, 865, 866, 872,873 ЦК України та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв