________________________________________________________________________________________________________________________ _
Провадження № 2/520/4889/16
УХВАЛА

26.09.2016

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Держави України про призначення досудового слідства, зобовязання вчинити певні дії та поновлення трудового стажу, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2016 року до Київського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Держави України, відповідно до якого позивач просить:

-відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України, призначити досудове слідство за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 172, 175, 357, 358, 366 та 375 КК України;

-визнати рішення Київського районного суду від 15.03.2007 по справі №2-4804/06 (2-390/07), таким що набрало законної сили, яке не було оскаржено відповідачем у апеляційному порядку.

У відповідності із заявою від 30.04.88 та висновком Профкомітету ІМТП від 18.10.1988, ухвалити додаткове рішення, зобовязавши ІМТП:

-вдати наказ про розірвання трудового договору з позивачем, на підставі ст. 39 КЗоТ;

-поновити ОСОБА_1 робочий стаж за період з 13.05.88 та нарахування заробітної плати, по день винесення наказу про розірвання трудового договору.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов до наступного.

Згідно ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем серед іншого заявлена вимога про призначення досудового слідства, але вказана вимога підлягає розгляду в порядку, встановленим Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно ст.122 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, в частині вимог позовної заяви ОСОБА_1 про призначення досудового слідства, слід відмовити у відкритті провадження.

Щодо інших позовних вимог, суддею встановлено наступне.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше, як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Як вбачається з позовної заяви, позивач у якості відповідача зазначив державу України, проте держава здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, позивачу необхідно вказати в якості належного відповідача відповідний орган державної влади, який на його думку порушив його права, свободи чи інтереси із значенням його місцезнаходження, поштового індексу, номери засобів зв'язку, оскільки при ухваленні рішення може унеможливити виконання рішення суду.

Що стосується вимоги про визнання рішення Київського районного суду від 15.03.2007 по справі №2-4804/06 (2-390/07), таким що набрало законної сили, яке не було оскаржено відповідачем у апеляційному порядку.

Згідно ст. 223 ЦПК України рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 16.06.07) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 368 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 16.06.07) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

З вищенаведеного слідує, що питання щодо набрання законної сили рішення врегульоване ЦПК України, воно здійснюється в загальному порядку, встановленому кодексом. Окремий порядок набрання законної сили рішення законодавством не передбачений, отже у цій частині позову у відкриті провадження в порядку позовного провадження слід відмовити.

Щодо вимоги про ухвалення додаткового рішення суду.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником не зазначено по якій саме справі необхідно ухвалити додаткове рішення, чи ухвалювалося остаточне судове рішення, якщо так, то коли саме.

Крім того, звертаю увагу на те, що відповідно до п. 20 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 та 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, суддя вважає, що позовна заява в частині ухвалення додаткового рішення суду підлягає залишенню без руху та розяснює позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені, шляхом надання до суду належним чином оформленої заяви, відповідно до вимог передбачених ст.220 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 119-122,220 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства, за позовом ОСОБА_1 до Держави України про призначення досудового слідства, зобовязання вчинити певні дії та поновлення трудового стажу в частині вимоги про призначення досудового слідства; визнання рішення Київського районного суду від 15.03.2007 по справі №2-4804/06 (2-390/07), таким що набрало законної сили, яке не було оскаржено відповідачем у апеляційному порядку.

В іншій частині позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України про ухвалення додаткового рішення суду - залишити без руху, надавши строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків заяви пять днів з дня отримання даної ухвали суду.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу для виконання.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5 днів після отримання її копії. В іншій частині ухвала оскарження не підлягає.

Суддя Бескровний Я. В.