справа № 691/1055/16-ц
провадження № 2/691/540/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городище цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради м.Городище Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу в порядку спадкування,-

встановив :

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 міської ради м.Городище Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу в порядку спадкування.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що 03 травня 2005 року помер його батько ОСОБА_4 про що 05 травня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 районного Управління юстиції у Черкаській області зроблено запис за №112 та видано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 1-СР №215572, внаслідок чого відкрилася спадщина на його майно. До складу спадкового майна входить житловий будинок по провул.Гетьманський,№38 в м.Городище Черкаської області. Вважає, що як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини є таким, що прийняв її. Звернувшись до державного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, постановою від 10 серпня 2016 року отримав відмову через відсутність документа, який би підтверджував право власності померлого на житловий будинок з надвірними спорудами по провул.Гетьманський, №38 в м.Городище Черкаської області. За таких обставин змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Черкаської області, будучи вчасно та належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з»явився, але надав лист від 06 жовтня 2016 року №79502/18, в якому вказав про розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позову.

Неявка представника відповідача не перешкоджає розглядові справи по суті, так як він повідомлений вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, розглянувши лист представника відповідача, вивчивши та дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи спір, що виник зі спадкових правовідносин, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України спадкування перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер»їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Право власності, згідно ст. 328 ч.1 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ч.2 ст. 328 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено і це відповідає фактичним обставинам справи, що позивач є сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії ЯК №328194 (а.с.4). Із свідоцтва про смерть ОСОБА_5 1-СР №215572 вбачається, що 03 травня 2005 року спадкодавець ОСОБА_4 помер (с.5). Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок по провул.Гетьманський,№38 в м.Городище Черкаської області. Згідно довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Черкаської області від 20 липня 2016 року №3969, позивач ОСОБА_2 проживав із спадкодавцем ОСОБА_4 до дня його смерті в будинку №38 по провул.Гетьманський в м.Городище Черкаської області та продовжує проживати в данному будинку. (а.с.8). Згідно паспорта громадянина України Серії НС 584664, позивач ОСОБА_2 з 14 серпня 1976 року зареєстрований провул.П.Морозова№38 (на даний час Гетьманський) (а.с.3). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 29 червня 2016 року, до складу домоволодіння за адресою провул.Гетьманський, №38 в м.Городище Черкаської області входить житловий будинок загальною площею 57,5 кв.м. (літер А-1), погріб з шийкою (літер П), веранда (літер а), сарай (літер Б), літня кухня (літер В), гараж (літер Г), убиральня (літер Д), навіс (літер Ж), ганок (літер а1), колодязь питний (№1), огорожа (№2), ворота (№3). Позивач, звернувшись із заявою до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4, постановою нотаріуса ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Черкаської області від 10 серпня 2016 року, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок (а.с.10). Із змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 серпня 2016 року, вбачається, що після смерті ОСОБА_4 у ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №48/2006 за заявою про прийняття спадщини. Відповідно до листа ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 25 жовтня 2016 року №764/01-16, після померлого 03 травня 2005 року ОСОБА_4 відкрито спадкову справу №48/2006 за заявою про прийняття спадщини дочки померлого ОСОБА_6, а згідно довідки виконкому ОСОБА_3 міської ради від 20 травня 2013 року №1436, встановлено, що син померлого, ОСОБА_2, позивач по справі, фактично спадщину після померлого батька прийняв (а.с.23). Крім того, відповідно до Витягу зі спадкового реєстру на час відкриття спадкової справи, дані про заповіт померлого ОСОБА_4 відсутні, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.23). ОСОБА_6, у встановленому законом порядку, булла викликана у судове засідання в якості свідка, але за станом здоров»я не з»явилася та надала заяву від 05 грудня 2016 року за №6383. Із змісту заяви свідка ОСОБА_6, слід вбачати, що від своєї частки спадкового майна вона відмовляється на користь позивача та не має намірів в установленому законом порядку оформити належну їй спадщину. Інші спадкоємці померлого до нотаріальної контори не зверталися. Дана обставина свідчить про те, що позивач, після померлого ОСОБА_4, вчасно звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, але свідоцтво про право на спадщину не отримав через відсутність правовстановлюючого документа на будинок.

Враховуючи наведене, суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, якщо він в установлений строк, ст.1270 ЦК України, не заявив відмову від неї. Перешкод для прийняття спадщини після померлого, судом не встановлено. Будинок, який є предметом судового розгляду, не перебуває під заставою, не належить іншим особам. З метою узаконення спадщини, суд, вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на будинок, який розташований по провул.Гетьманський,№38 в м.Городище Черкаської області, в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем покійного ОСОБА_4, який має право юридично оформити право власності на майно спадкодавця, тобто, на будинок. Іншого спадкового майна судом не встановлено та, враховуючи, що за умови прийняття позивачем спадщини за законом після смерті спадкодавця у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень Цивільного Кодексу України, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_2, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 серпня 2016 року, копією технічного паспорта на житловий будинок №38 по провул.Гетьманський в м.Городище Черкаської області, довідкою виконкому ОСОБА_3 міської ради Черкаської області від 20 липня 2016 року №3969, довідкою депутата ОСОБА_3 міської ради Черкаської області від 22 липня 2016 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 30, 60, 212, 213,215, 294 ЦПК України, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, ст.ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1268 ЦК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради м.Городище Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем м.Городище провул.Гетьманський, №38 Черкаської області, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок садибного типу, що знаходиться по провул.Гетьманський, №38 в м.Городище Черкаської області і належав ОСОБА_4, який помер 03 травня 2005 року.

Рішення суду може бути оскаржене частково або повністю в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення направити відповідачу по справі, для відому.

Суддя ОСОБА_7