Апеляційний суд Житомирської області
Справа №294/515/14-ц Головуючий у 1-й інст.Мельничук О.О.
Категорія 47 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

Кочетова Л.Г.,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Чуднівська міська рада про усунення перешкод у користуванні проїзною частиною дороги та перешкоджанню під'їзду до житлового будинку

в с т а н о в и л а:

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, порушує питання про скасування постановленого рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо усунення перешкод в користуванні проїзною частиною дороги та перешкоджанню під'їзду до житлового будинку, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка не надала доказів на підтвердження позовних вимог.

Такий висновок суду є правильним, оскільки відповідає вимогам закону і ґрунтується на матеріалах справи.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,28 га, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.10.1995 року.

Відповідач по справі ОСОБА_4 набула право власності на будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку, на якій розташоване вказане будинковолодіння, згідно договору купівлі-продажу від 04.05.2001 року, укладеного між нею та ОСОБА_5

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Чуднівською селищною радою 28.04.2001 року ОСОБА_5 набула право власності на земельну ділянку площею загальною 0,222 га, в т.ч. площею 0,0874 га по АДРЕСА_2 для обслуговування належного їй на той час житлового будинку.

Вказаний Державний акт на право приватної власності на землю ніким не оспорювався і є чинним.

При видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 було передбачено встановлення загального заїзду власників будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 до їх житла.

Як вбачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_3 просила суд усунути перешкоди у користуванні проїзною частиною дороги та перешкоджанню під'їзду до житлового будинку шляхом знесення незаконно встановленої огорожі, яка виходить на 0,8 метра за межі Державного акту.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на позивача покладено обов'язок доведення наявності перешкод, які чиняться відповідачем.

Позивачка не довела в судовому засіданні факт об'єктивно існуючих перешкод з боку відповідача, що позбавляє їй користуватись саме проїзною частиною дороги та перешкоджанню під'їзду до житлового будинку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_3 не подала належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для усунення вказаних перешкод, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, навівши відповідні мотиви.

В суді апеляційної інстанції доводи позивачки не знайшли свого підтвердження. Так, згідно висновку судово-технічної експертизи вбачається, що перешкоди, які зазначені ОСОБА_3 у позові - відсутні, а перешкоди у вигляді неправильного встановлення надземної системи трубопроводів газопостачання не є предметом спору у даній справі, оскільки позивачка з даною вимогою не зверталась. Також у висновку не вказано, що паркан (ворота) відповідача зміщений та заважає в'їзду позивачки.

Відповідно до частини 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність судового рішення не впливають. Судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовані норми матеріального права.

Порушень судом норм процесуального права не встановлено. Висновки суду відповідають обставинам справи.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених в скарзі, немає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді