Провадження №2з/201/308/2016р.
У Х В А Л А

ПРО ВІДМОВУ У ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

27 грудня 2016р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши матеріали заяви позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( третя особа - ОСОБА_3) про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2016р. в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( третя особа - ОСОБА_3) про стягнення грошових коштів.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.12.2016р. було відкрито провадження по справі.

27.12.2016р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої позивачка посилається на те, що відповідач в добровільному порядку не повертає грошові кошти, що є підставою для забезпечення позову. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення. Просила накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_2, а саме частину у квартирі АДРЕСА_1.

Ознайомившись із заявою позивачки про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за можливе в її задоволені відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 10, 11 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., у редакції Наказу від 29.09.2016р. № 2832/5, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. Якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику.

Таким чином, враховуючи, що предметом розгляду даної цивільної справи є стягнення боргу, то накладення арешту на майно може привести к порушенню прав відповідача щодо користування та розпорядження належним йому на праві власності майном.

Як вбачається із заяви представника позивачки про вжиття заходів забезпечення позову, вона не містить фактів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачкою не надано доказів того, що невжиття даних заходів забезпечення позову зможе в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення та не зазначено обґрунтування необхідності обрання саме такого виду забезпечення позову,як накладення арешту, то вважаю за можливе в задоволені заяви позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( третя особа - ОСОБА_3) про стягнення грошових коштів - відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 10, 11 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., у редакції Наказу від 29.09.2016р. № 2832/5 ст.ст. 151, 152, 210, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволені заяви позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( третя особа - ОСОБА_3) про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Н.В.Ткаченко