25 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, де вказує, що він є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Іншим співвласником квартири є ОСОБА_3.
За вказаною адресою зареєстровані сторони.
Однак, ОСОБА_2 хоча фактично і зареєстрована, але з 1999 року та по теперішній час в квартирі не проживає.
На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача права користування спірним житловим приміщенням.
Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
В судове засідання сторони не явилися, сторона позивача просила справу розглядати без її участі, на заочний розгляд справи заперечень не мала.
В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
В силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно.
Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, 10.12.1996 року Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя було видане свідоцтво про право на житло № 4517. Як слідує зі змісту названого правовстановлюючого документа, позивачеві, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності спірна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
За положеннями ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Крім того, із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 померла 18.11.2011 року, а її спадкоємцями стали чоловік ОСОБА_1 та син ОСОБА_3
30 травня 2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстр. № 683 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивач після ОСОБА_4 отримав ? частку спадщини у вигляді 1/3 частини спірної квартири.
Отже, з вищевикладеного достовірно вбачається, що позивач є співвласником ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а іншим співвласником так і залишається ОСОБА_3
З довідки № 464 ЄАС ЦОА № 3 від 21.01.2016 року слідує, що за адресою вказаної квартири зареєстрована відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дружина співвласника квартири ОСОБА_3
Позивач проживає і також зареєстрований у своїй квартирі з 28.12.1987 року.
Отже, спірна квартира є адресою місця проживання сторін, зареєстрованою у встановленому законом порядку, при цьому позивач є співвласником житла, а відповідач членом сімї співвласника житла.
Ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За поясненнями позивача відповідач в спірній квартирі не проживає тривалий час 1999 року.
І суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із актами ЦОА МПК «ОСНОВАНІЄ» № 47 від 25.09.2013 року, № 400 від 13.10.2015 року, № 25 від 26.01.2016 року, згідно яких відповідач не проживає у спірній квартирі з 02.03.1999 року.
При цьому судом не встановлено ні поважних причин до цього, ні будь-якої домовленості між сторонами щодо вказаного.
На підставі викладеного, керуючись ст. 383, 391, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 64 в будинку № 6 по вул. Пархоменка в м. Запоріжжі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін