РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої: судді Пікули Н.В.

за участю секретаря: Грабовської Г.О.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення розміру частки у спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення розміру частки з спільної сумісної власності подружжя.

Свій позов мотивує тим, що 05.06.1993 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано Володимир-Волинським міськвідділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 139 .

Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час проживання у шлюбі, за спільні кошти ними було побудовано житловий будинок по вул. Шевченка, 63 в м. Володимир-Волинський, який після завершення будівництва у 2005 році було оформлено на її чоловіка ОСОБА_3

У звязку з тим, що на даний час вони шлюб розірвали, однією сімєю не проживають, а угоди про добровільний поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю не визначено і відповідач не визнає її права на ? майна набутого під час шлюбу, просить визнати за нею ? частку житлового будинку, що розташований по вул. Шевченка, 63 в м. Володимир-Волинський, Волинської області.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, в своїх поясненнях суду зіслались на обставини, викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково, пояснив, що ним в будівництво будинку вкладалось набагато більше коштів, а тому його частка в ньому є значно більшою аніж позивача, а тому просить його частку збільшити.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання (п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Судом встановлено, що сторони що з 05.06.1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 01.03.2016 року було розірвано. Дана обставина стверджується копією рішення суду.

Як вбачається з рішення народних депутатів виконкому Володимир-Волинської міської ради № 152 від 20.05.1993 року, ОСОБА_3 було виділено в користування під будівництво індивідуального житлового будинку земельну ділянку площею 1000 м. кв., яка розташована по вул. Шевченка № 63 в м. Володимир-Волинський.

Судом встановлено, що сторонами за час шлюбу на зазначеній земельній ділянці було побудовано житловий будинок, який після здачі його в експлуатацію в грудні 2005 року було оформлено на ОСОБА_3

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, технічного паспорта, будинкової книги, власником житлового будинку № 63 по вул. Шевченка в м. Володимир-Волинський являється ОСОБА_3

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи наведене, зазначений житловий будинок є спільною сумісною власністю сторін як майно, набуте під час шлюбу.

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно з роз"ясненнями в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

В силу ст. 355, ч. 3 ст. 372 ЦК України після поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється, об'єкт належить сторонам вже на праві спільної часткової власності.

В судовому засіданні відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили, що в будинок були вкладені його особисті кошти і таким чином не спростував презумпції права спільної сумісної власності на житловий будинок.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про визначення їй ? частки житлового будинку, який розташований по вулШевченка, 63 в м. Володимир-Волинський.

Беручи до уваги зазначене, керуючись ст.ст. 325, 355, 368, 372 ЦК України, ст. 57, 60, 61, 69, 70, 71, 73 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Житловий будинок № 63, який розташований по вул. Т. Шевченка в м. Володимир-Волинський визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визначити за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по ? частки житлового будинку № 63, який розташований по вул. Т. Шевченка в м. Володимир-Волинський Волинської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула