АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №642/7934/15-ц Головуючий суддя І інстанції Вікторов В. В.
Провадження № 22-ц/790/3178/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В.,Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму франшизи в розмірі 500 гривень. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_3- ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на те, що рішення суду незаконне, необґрунтоване, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, не вірно встановлені фактичні обставини по справі.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що 13 жовтня 2014 року о 09 год. 30 хв. в м. Харків, ОСОБА_5 керував автомобілем Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Кандаурова у м. Харкові, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «надати дорогу», внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем Ореl Аstra, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені автомобілі отримали технічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2014 року за скоєння вказаного ДТП ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Вказана постанова суду набула законної сили.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5 була забезпечена за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного ним з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»», що підтверджується відповідним полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5190795. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну відповідно до умов полісу становить 50 000 грн., строком дії з 17 липня 2014 року по 16 липня 2015 року, із франшизою - 500 грн. Максимальний розмір страхового відшкодування одному потерпілому за шкоду, заподіяну майну за даним страховим полісом, з урахуванням франшизи, не може перевищувати 49 500 грн. (а.с. 32).

Згідно наданого позивачем висновку спеціаліста - автотоварознавця № 198 від 19 січня 2015 року величина матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди володільцю автомобіля Ореl Аstra, державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, складає 106425 грн. 27 коп., при цьому спеціаліст встановив, що вартість відновлювального ремонту, яка складає 204295,17 грн., перевищує ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу на час ДТП, яка складає вказану суму, 106425,27 грн. (а.с. 10-11).

Частково задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що надані позивачем на підтвердження розміру витрат на проведений ним ремонт свого пошкодженого транспортного засобу не є належними і допустимим доказами.

Стаття 29 Закону України № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає такі правила відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу:

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 32.7 ст. 32 вказаного Закону № 1961-IV страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Згідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції Закону N 5090-VI від 05.07.2012р., який діяв під час виникнення спірних правовідносин:

30.1. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем

або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

30.2. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Саме з таких вимог закону та наведеної правової позиції діяла ПрАТ «СК «Провідна»» при виплаті потерпілій особі страхового відшкодування і позивач не довів, що при цьому були порушені вимоги закону. Надані страховою компанією розрахунки страхового відшкодування належним чином обґрунтовані, ґрунтуються на акті огляду пошкодженого транспортного засобу позивача, розрахунках і висновках кваліфікованих спеціалістів і позивачем належним чином не спростовані (а.с. 33-44).

Крім того, позивач не погодився із тим, що ремонт його пошкодженого в результаті ДТП автомобіля є економічно не виправданий і саме цим він обґрунтував свої позовні вимоги. При цьому позивач вказав, що він свій автомобіль відремонтував на загальну суму 73160,00 грн., на підтвердження чого надав до суду фотокопії квитанцій на оплату послуг з ремонту та автозапчастин від 17.03.2015р., 02.04.2015р., 13.05.2015р., 10.09.2015р. ФОП ОСОБА_6

Як вбачається із наданих позивачем фотокопій зазначених товарних чеків, в них вказані найменування автомобільних вузлів та деталей, їх кількість та вартість, а також вартість роботи, всього на 79760 грн. (а.с. 12-13). Однак при цьому належних і допустимих доказів того, що вказані докази мають відношення до цієї справи, що зазначені вузли та запчастини були позивачем витрачені на ремонт свого ушкодженого внаслідок ДТП автомобіля, позивач до суду не надав і в матеріалах справи вони відсутні.

Таким чином позивач не довів розміру завданої йому майнової шкоди, доводи скарги цього висновку не спростовують, що свідчить про недоведеність необхідної у світлі передбачених ст. 1166, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України підстав для задоволення позову.

Оскільки районний суд ухвалив рішення з додержанням вказаних норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: