Cправа № 127/2531/15-ц
Провадження № 2/127/1905/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 вересня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі: Шарапанівському Р. П.,

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (в подальшому КП BMP «ВМТЕ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з липня 2010 року по лютий 2015 року в загальній сумі 55507,55 гри., в тому числі інфляційних сум 11585,97 грн. та 3% річних 3689,75 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року було скасовано судовий наказ №127/21440/14-ц про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, з зв'язку з чим вени предявили вимоги до відповідачів в позовному порядку. Вказують, що квартира АДРЕСА_1 в якій мешкають відповідачі, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «ВМТЕ». Відповідачі одержуючи зазначені послуги і порушуючи вимоги закону станом на 09 лютого 2015 року заборгували позивачу 55507,55 грн., ще підтверджується наданою до суду оборотною відомістю по особовому рахунку, що ставить позивача в скрутне фінансове становище, а тому просило задовольнити позов як обґрунтований і стягнути зазначену суму.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червню 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_6., ОСОБА_7 солідарно на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з жовтня 2011 року по лютий 2015 рік в розмірі 20545,75 гривень, з яких 16345,77 гривень заборгованість за послуги теплопостачання, 784,73 гривень 3% річних, 3415,25 гривень індекс інфляції, а також 291,58 гривень судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, КП ВМР «ВМТЕ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 07 жовтня 2015 року апеляційну скаргу КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасовано та відмовлено в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення залишено без змін.

Не погодившись і з рішенням апеляційного суду Вінницької області від 07 жовтня 2015 року, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» було подано касаційну скаргу, посилаючись що попередні рішення підлягають скасуванню як незаконні та необґрунтовані, в звязку з порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, касаційну скаргу КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 7 жовтня 2015 року скасовано, справу вирішено передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідачі та їх представники заперечували щодо задоволення позовних вимог, з тих підстав, що в квартирі фактично з відповідачів по справі проживає лише ОСОБА_2, а ОСОБА_2 та її представник просили застосувати строк позовної давності та задовольнити позов частково, врахувавши розрахунок здійснений відповідачем ОСОБА_2 з врахуванням 3-х річного строку позовної давності та з врахуванням того, що фактично послугами користувалися лише 5 зареєстрованих осіб.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Так, при розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_2 обслуговується позивачем, який надає мешканцям квартири послуги централізованого теплопостачання. Договору про надання надання послуг з централізованого опалення та постачання води між сторонами не укладався. Проте, оскільки позивачем було надано відповідачу послуги, тому договір про надання послуг був фактично укладений з моменту отримання відповідачем таких послуг.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Згідно витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ комунального господарства м. Вінниця в квартирі №57, що в будинку №94 по вул. Келецька, в м. Вінниці зареєстровано 10 осіб, а саме: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_11, 01.11.1999р.н.;ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_6; ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7; ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_8; ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_9; ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_10; ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.7, том 1).

Під час розгляду справи судом було встановлено, що протягом періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, в т.ч. і гарячого водопостачання в спірній квартирі фактично проживало 5 (пять) осіб, а саме: ОСОБА_10, ОСОБА_2 та троє її неповнолітніх дітей ОСОБА_19, ОСОБА_17 і ОСОБА_18. Окрім того, ОСОБА_10 17.09.2014 року померла (а.с. 92, том 1); ОСОБА_11 фактично не проживає за адресою реєстрації з 08.09.2005 року по даний час (а.с. 70, том 1); ОСОБА_7 фактично не проживає за адресою реєстрації з 1999 року по даний час (а.с. 71); ОСОБА_8 фактично не проживає за адресою реєстрації з 1999 року по даний час (а.с. 72, 79, том 1); ОСОБА_6 фактично не проживає за адресою реєстрації з 2005 року по даний час (а.с. 72); ОСОБА_6 (ОСОБА_3, згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 156111, а.с.56, том 1) ОСОБА_20 фактично не проживає за адресою реєстрації з 2004 року по даний час (а.с. 76, 77, том 1).

На підставі зазначеного можна зробити висновок, що зазначені особи фактично вибули з квартири за адресою: АДРЕСА_3 у інші місця постійного проживання, тому вимоги п.п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.п. 1 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року з приводу тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї на них не розповсюджуються, оскільки вони вибули з помешкання не на тимчасовій, а на постійній основі.

За таких обставин у задоволенні вказаного позову в частині до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_3, як до солідарних боржників слід відмовити, оскільки з часу вибуття з квартири вони не є споживачами зазначених послуг.

А тому вимоги позивача про стягнення заборгованості з усіх відповідачів є необґрунтованими.

Згідно ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідно до п.1 ст. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідає положенням ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Щодо заперечення відповідача ОСОБА_2 проти позову з проханням застосувати строк позовної давності, то на думку суду вона не заслуговує на увагу, оскільки для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252, 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК У країни).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Внесення ОСОБА_21, як встановлено, періодичних платежів за надані послуги вказують на визнання нею свого боргу, а тому існують підстави для застосування ч. 1 ст. 264 ЦК України.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримує послуги з теплопостачання і допустили заборгованість: 40 231,83 грн. борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, що підтверджується оборотною відомістю, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 3% річних в сумі 3 689, 75 грн. та інфляційні нарахування в сумі 11 585, 97 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, ОСОБА_2 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» судовий збір в розмірі 291, 58 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн: НОМЕР_1) на користь комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (м. Вінниця, вул. 600 - річчя, 13), заборгованість за послуги централізованого теплопостачання в розмірі 55 507 (пятдесят пять тисяч пятсот сім) грн. 55 коп., з них: 40 231 (сорок тисяч двісті тридцять одна) грн.. 83 боргу за спожиті послуги централізованого теплопостачання, 11 585 (одинадцять тисяч пятсот вісімдесят пять) грн. 97 коп., - інфляційних, 3 689 (три тисячі шістсот вісімдесят девять) грн. 75 коп 3 % річних .

В решті позовних вимог- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн: НОМЕР_1) на користь комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (м. Вінниця, вул. 600 - річчя, 13) судовий збір в розмірі 291, 58 грн..

Рішення може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з моменту отримання копії даного рішення суду.

Суддя О.О. Жмудь