АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/471/16 Доповідач - Гурзель І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

та представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу,стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини домоволодіння ,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини домоволодіння, обґрунтувавши свій позов тим, що незважаючи на формальне розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2, вони і надалі продовжували перебувати у фактичних шлюбних відносинах до 05.10.2013 року, а також тим, що 03 жовтня 2011 року він виїхав за кордон і надсилав ОСОБА_2 значні грошові кошти для ведення спільного господарства, утримання дітей, та для погашення боргових зобов'язань відповідачки перед третіми особами. Вказав, що в період з 25 жовтня 2011 року по 05 вересня 2013 року він надіслав на ім'я ОСОБА_2 Близько 9 340 євро та 9 100 доларів США. Зазначає, що після приїзду із-за кордону, після 05 жовтня 2013 року ОСОБА_2 повідомила, що надалі вона не бажає підтримувати будь-які відносини, що призвело до припинення фактичних шлюбних відносин між ними. Крім того, вказав, що 24 грудня 2003 року за спільні грошові кошти ними було придбано незавершений будівництвом житловий будинок № 17 по вул. Рівній в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, процент готовності якого становив 61 % та який був зареєстрований за ОСОБА_2 Позивач наголошує, що вказаний житловий будинок був спільно завершений будівництвом та у 2007 році, після чого він із відповідачкою перейшли туди проживати. Реєстрацію права власності на завершений будівництвом спірний житловий будинок ОСОБА_2 здійснила за собою 31.10.2012 року, коли ОСОБА_4 перебував за кордоном. Позивач вказав, що лише на даний час йому стало відомо, що 13 листопада 2013 року ОСОБА_2 відчужила за 568 500 гривень, що еквівалентно 71 151 доларів США, на момент подачі позову становить 1 120 628 згідно офіційного курсу НБУ, домоволодіння № 17 по вул. Рівній в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області третім особам без його відома та згоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини домоволодіння № 17 по вул. Рівній в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, вказує на порушенням судом норм матеріального та процесуального права та неврахуванням всіх обставин справи.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1, який підтримує подану апеляційну скаргу та просить її задовольнити, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які заперечують проти апеляційної скарги, так як вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 15.03.2001 року, який був розірваний в судовому порядку згідно рішення суду від 27.08.2010 року.

Рішенням виконавчого комітету Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району № 72 від 20 вересня 2012 року визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Гаї Шевченківські по вул. Рівній, 17 за ОСОБА_2.

Встановлено, що 31.10.2012 року відповідач ОСОБА_2 оформила за собою право власності на житловий будинок № 17 по вул. Рівній в с. Гаї Шевченківські, Тернопільського району Тернопільської області.

Разом з тим, 30.11.2013 року відповідач ОСОБА_2 відчужила на підставі договору купівлі - продажу в користь ОСОБА_5 домоволодіння, що розташоване за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Гаї - Шевченківські, вул. Рівна, 17.

Продаж вказаного домоволодіння вчинено за 568 500 гривень.

Крім того, згідно довідки Гаї-Шевченківської сільської від 03 серпня 2015 року № 292 ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2 та синами дійсно проживали без реєстрації в житловому будинку за адресою: с. Гаї-Шевченківські вул. Рівна, 17 з 2007 року до 2013 року.

Так, відмовляючи в частині задоволенні позовних вимог, щодо встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, суд першої інстанції насамперед виходив з того, що позивачем не доведено факту проживання однією сім'єю з відповідачем ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, зокрема в період із 27.08.2010 року по 05.10.2013 року, оскільки в період часу із з жовтня 2011 року по вересень 2013 року позивач ОСОБА_4 перебував за кордоном, про що свідчить надіслання в цей час ним коштів із закордону, що підтверджує про відсутність факту спільного проживання сторін у вказаний період часу, який є однією із обов'язкових умов, відповідно до положень ст. 74 СК України, визнання майна спільною сумісною власністю.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів, погоджується оскільки після розірвання шлюбу, сімейні відносини між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 фактично припинилися. Так, в статті 3 Сімейного Кодексу України зазначається, що смію складають особи, які проживають разом, мають спільні права та обов'язки. Таким чином, позивач виїхав закордон, а отже спільного проживання у них не було, побуту та господарства вони не вели, а тому судом вірно враховану цю обставину. Саме по собі пересилання коштів колишній дружині не може свідчити про відновлення подружніх відносин. Окрім цього, як пояснила відповідач ОСОБА_2 вона вважала, що ці кошти є аліментами на утримання дітей, а тому на той період не подавала до суду, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_4 Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2, будучи в зареєстрованому шлюбі, 24.12.2003 придбала незавершений житловий будинок, що знаходиться в с.Гаї Шевченківські, по вул. Рівній № 17, Тернопільського району Тернопільської області, процент готовності якого становив 61%., про що свідчить договір купівлі-продажу. Купівля незавершеного житлового будинку була вчинена за 68 269 гривень, що доводиться наявною у матеріалах справи копією договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку (а.с.11) . Зважаючи на те, що будинок був придбаний в шлюбі то в силу ст. 60 СК України він належить сторонам на праві спільної сумісної власності. При цьому, відмовляючи у стягненні грошової компенсації за вказаний будинок суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено своє право на стягнення із відповідача у його користь коштів в рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частини домоволодіння № 17 по вул. Рівній в селі Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, оскільки не подано до суду доказів стану та вартості будинку на момент розірвання укладеного між сторонами шлюбу, та участі позивача у будівництві спірного житлового будинку після його придбання 24.12.2003 року та до моменту розірвання шлюбу (27.08.2010 року), а також після розірвання шлюбу.

Однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується. Так, у відповідності до п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, позивачем представлено суду першої інстанції доказ про придбання ним з відповідачкою у шлюбі незакінченого будівництвом будинку і визначена його ступінь готовності, про що суд першої інстанції погодився, однак не визнав за потрібне стягувати грошову компенсацію, по доведеним позивачам доказам, що є невірно.

Так, в 2010 році шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 серпня 2010 року по справі № 2-8204/10, що підтверджується копіями витягів паспортних даних ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Як пояснила відповідач ОСОБА_2 з 2010 року вона проводила добудову будинку самостійно на кошти отриманні від своєї матері із закордону, про що представила суду виписки (а.с.146-164)

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено чи проводились ними роботи після придбання будинку до розірвання шлюбу і яким чином це вплинуло на ступінь готовності будинку, а тому грошову компенсацію слід визначити виходячи з наявного доказу спільної власності подружжя в спірному будинку, яка становить 61% . Оскільки, в подальшому після припинення шлюбних відносин у 2010 році, будинок був зданий в експлуатацію самою відповідачкою ОСОБА_2 Інших доказів участі позивача в добудові житлового будинку не здобуто.

В позовній заяві позивач ОСОБА_4 зазначає, що кошти в 2011-2014 роках він пересилав для сімейних потреб відповідачки, утримання трьох дітей та погашення боргових зобов'язань ОСОБА_2 перед третіми особами, а не на добудову житлового будинку. А тому, колегія суддів вважає, що він має право на грошову компенсацію 1/2 частки від 61 % будинку, так як будинок, який розташований за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Гаї-Шевченківські, вул. Рівна, 17 був проданий відповідачкою ОСОБА_2 в 2013 році за 568 500 грн. на підставі договору купівлі - продажу в користь ОСОБА_5 від 13.11.2013р. ,а отже, зазначена вартість будинковолодіння є ринковою і з неї слід виходити визначаючи вартість грошової компенсації, яка становить: 61% від 568 500 грн - 346 785 грн. 1/2 від зазначеної суми становить 173 392,50 грн. Доводи представника позивача ОСОБА_1, що слід виходити з доларового еквіваленту по договору купівлі-продажу є невірними, так як в п.4 договору купівлі-продажу від 13.11.2013 року визначено, що продаж предмету вчинено за узгодженою між сторонами ціною, яка відповідаю рівню звичайних цін і складає 568 500, 00 грн. з яких 287 000, що є еквівалентно сумі 35 218, 32 доларам США за курсом валют, встановленим Національним Банком України на 13.11.2013, покупець зобов'язаний сплатити частинами до 30 червня 2014 року. Таким чином, сторони договору застосували прив'язку до долара США, щодо решти суми, яку слід було сплатити до повної оплати ціни домоволодіння. Враховуючи це, позивачем не доведено, коли саме відбувся остаточний розрахунок по договору і чи це вплинуло на збільшення гривневих доходів відповідачки, ніж ті які були обумовлені договором, а тому підстав для переведення перерахунку в долари США не вбачається. Також, не заслуговують на увагу доводи відповідача ОСОБА_2 про повну відмову в позовних вимогах ОСОБА_4, вказуючи на те, що будинок був придбаний на кошти її матері ОСОБА_6 ( 28.01.1954 р.н.), так як в матеріалах справи відповідачкою представлено докази пересилання коштів її матір'ю ОСОБА_6 з 2007 року, тоді як будинок був придбаний в 2003 році. В свою чергу, особисто ОСОБА_6 з будь якими позовними вимогами до сторін не зверталась. Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апелянтом доведено факт придбання незавершеного житлового будинку, як спільну сумісну власність подружжя, а тому його доводи в цій частині беруться до уваги, інші доводи апелянта, щодо встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 та стягнення грошової компенсації відповідно до 1/2 вартості закінченого житлового будинку в с.Гаї Шевченківські по вул. Рівній № 17 Тернопільського району Тернопільської області у сумі 834 157, 15 грн. є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скарга підлягає до часового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2015 року в частині відмови встановлення проживання однією сім'єю без шлюбу залишити без змін.

В решті рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 незавершеного житлового будинку у розмірі 173 392 грн.( сто сімдесят три тисячі триста дев'яносто дві гривні) 50 коп. грошової компенсації належну йому частину у спільному майні подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 1 734 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7