№ 207/3174/15-ц
№ 2/207/168/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, Адміністрації Південного району, Департаменту комунальної власності та земельних відносин, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та припинення спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В :

21 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою, яку протягом розгляду справи неодноразово уточнював, до ОСОБА_2 в особі законного його представника ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, просить суд виділити в натурі належних йому 25/100 ідеальних часток житлового будинку та господарських будівель: житловий будинок - (літ. А-1), а саме квартира АДРЕСА_1 загальною площею 59,9 м.кв. (в тому числі житлова - 21,6 м.кв.), яка складається з: 1 - кухня - 38,3 м.кв.; 2 - кімната - 14 м.кв.; 3 - кімната - 7,6 м.кв.; житлова прибудова - (літ. А1-1); житлова прибудова - (літ. А2-1); прибудова - (літ. а-1); прибудова -(літ. а1-1); прибудова - (літ. а2-1); сарай - (літ. Ж-1), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 як окремий об'єкт нерухомого майна. Припинити право спільної часткової власності на 25/100 ідеальних часток житлового будинку та господарських будівель: житловий будинок - (літ. А-1), а саме квартира АДРЕСА_1 загальною площею 59,9 м.кв. (в тому числі житлова - 21,6 м.кв.), яка складається з: 1 - кухня - 38,3 м.кв.; 2 - кімната - 14 м.кв.; 3 - кімната - 7,6 м.кв.; житлова прибудова - (літ. А1 -1); житлова прибудова - (літ. А2-1); прибудова - (літ. а-1); прибудова - (літ. а1 -1); прибудова - (літ. а2-1); сарай -(літ. Ж-1), розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Адміністрацію Південного району, Департамент комунальної власності та земельних відносин притягнуто судом до участі у справі, оскільки під час розгляду справи у суді судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрованим по області не значиться.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договіру дарування від 08 грудня 1999 року, серія НОМЕР_2, йому належить 25/100 ідеальних часток житлового будинку та господарських будівль, а саме: житловий будинок - (літ. А-1) загальною площею 59,9 м.кв. ( в тому числі житлова 21,6 м.кв.); житлова прибудова - (літ. A1-1); житлова прибудова - (літ. А2-1); прибудова - (літ. а-1); прибудова - (літ. а1-1); прибудова - (літ. а2-1); сарай - (літ. Ж-1), розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Як вказано позивачем, згідно із технічного паспорту від 23.12.2013 року, інвентаризаційна справа № 056, загальна площа належної йому частини будинку по 1-му провулку Запорізький, 17 становить 59,9 кв.м. (у тому числі житлова 21,6 кв.м.).

Співвласниками інших частин житлового будинку по 1-му провулку Запорізький 17, є відповідачі. Позивач, як власник частини житлового будинку має на меті приватизувати присадибну ділянку та отримати окрему адресу. Між співвласниками цього майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Вільний доступ до будівлі забезпечується окремим входом, таким чином виділ часток будинку в натурі не створить перешкод та незручностей в користуванні відповідачами своїми частками. Відповідно до Технічного висновку № 02/ТЗ від 26.01.15 р., виготовленого на замовлення позивача ОСОБА_7 проектним інститутом "Дніпродзержинськцивільпроект" будівля може експлуатуватися автономно від інших будівель не порушуючи майнові права співвласників і може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити позов, пояснила, що приміщення позивача у жилому стані, як таких суперечок з приводу користування будинком між сторонами немає, але відсутність виділу своєї частки в натурі перешкоджає позивачу в реалізації права власності, зокрема, відчуження, покращення побутового стану тощо. Також пояснила, що частина відповідачів не проживає у будинку, тому вирішити питання у позасудовому порядку дуже складено. Просила закінчувати судовий розгляд за її відсутності.

Від голови Адміністрації Південного району, представника Департаменту комунальної власності та земельних відносин як вірогідних правонаступників відповідача ОСОБА_4 у разі його смерті, до суду надійшли письмові заяви, згідно яких вони просять розглядати справу без участі представників. Відповідач ОСОБА_4 зареєстрованим по області не значиться, зі слів представника позивача у своїй частині будинку він не проживає, як повідомляють сусіди, він помер, однак згідно витребуваної судом інформації органу реєстрації актів цивільного стану запис про смерть ОСОБА_4 по архіву відсутній (л.с.89).

Законний представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_6 з`явились до суду і надали до суду письмові заяви, згідно яких визнають позовні вимоги повністю, просять суд розглянути справу без їх участі, заперечень проти позову не мають.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_4 до суду не з`явились, належним чином повідомлені про місце та час слухання справи за наявною в матеріалах справи адресою.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно договіру дарування від 08 грудня 1999 року (л.с. 13), серія НОМЕР_2, позивачу належить 25/100 ідеальних часток житлового будинку А-1 - жилою площею 115,5 м кв, Ж-1- сараю цегляного, З-1- сараю цегляного, Л-1- сараю цегляного, К-1-погреба шлакобетонного, № 1-4-огорож, 1, II - тротуарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці 379 м кв.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності.

Співвласниками інших частин житлового будинку по 1-му провулку Запорізький 17, є відповідачі, що видно з інформаційної довідки Дніпродзержинського бюро технічної інвентаризації (л.с.44). Позивач, як власник частини житлового будинку має на меті приватизувати присадибну ділянку та отримати окрему адресу, тому звернувся до суду з даним позовом, вимог щодо визнання права власності не заявлено. Заявлений ним позов визнано відповідачами, котрі зявились до суду або повідомили про свою позицію щодо позову письмово.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд лише за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно технічного паспорту від 23.12.2013 року (л.с. 6), загальна площа по квартирі АДРЕСА_1 літера А-1 становить 59,9 кв.м (у тому числі житлова 21,6 кв.м). У технічному паспорті (л.с.60-64) зазначено, що по будинку А-1 через зведення прибудови А2-1 площею 38,3 кв м внаслідок зносу та самовільного будівництва цієї прибудови змінилась загальна площа з 161,4 м кв на 182,5 м кв та самовільно змінилась площа з 115,5 м кв на 106, 9 м кв. Згідно характеристики будинку по техпаспорту самовільне зведення житлової прибудови А2-1 мало місце у 2013 році.

Відповідно до Технічного висновку № 02/ТЗ від 26.01.15 р. (л.с. 14), підтвердженого у судовому засіданні, який його складав, частка, котра належить позивачу і знаходиться у його користуванні, може експлуатуватися автономно від інших будівель не порушуючи майнові права співвласників і може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна.

Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З наданих представником позивача протягом судового розгляду матеріалів в обгрунтування позову не вбачається надання дозволів органами архітектурно-будівельного контролю на здійснення прибудови А2-1, площею 38,3 кв м, яка за технічним паспортом значиться як кухня, відведення земельної ділянки для цієї мети; позовні вимоги про визнання права власності на вказану прибудову не заявлені, рішення про відведення земельної ділянки для забудови в цілому суду не надано, тому у суду відсутні передбачені цивільним законодавством підстави для виділу позивачу належної йому частки будинку саме загальною площею 59,9 кв м, оскільки до неї входить самовільно збудована прибудова. Таким чином відсутні підстави і для припинення права спільної часткової власності на частину будинку, котра є самовільною забудовою, оскільки таким правом не володіє ні позивач, ні інші співвласники.

Крім того, згідно правовстановлюючого документу ( договору дарування) від 1999 року позивачеві належить саме 25/100 частин будинку А-1 жилою площею 115,5 кв м, але за рахунок зведення самовільної прибудови у 2013 році частка позивача відповідно повинна зрости відносно загальної площі будинку. Враховуючи загальну площу будинку і розмір частки позивача (25%) площа належних йому приміщень мала складати на час набуття права власності 28, 87 м кв ( 115,5 * 25%), однак загальна площа приміщень кімнат площею 14 кв.м та 7,6 кв.м збудованих у 1935 році, на тепершіній час складає 21,6 м кв. При цьому згідно відмітки технічного паспорту мало місце самовільне знесення певного приміщення і зведення на його місці самовільної прибудови. Технічний паспорт на будинок станом на час набуття позивачем права власності суду взагалі не надано.

На даний час немає встановлених законом перешкод для виділу позивачеві у якості його частки згідно технічного паспорту приміщення загальною площею 28, 87 кв м ( включаючи кімнати площею 14 кв.м та 7,6 кв.м, які збудовані у 1935 році і не є самовільно зведеними, однак їх площа є меншою за розмір ідеальної частки позивача у спільній частковій власності на будинок на 7,27 м кв, оскільки відбулось знесення певного приміщення і самовільне зведення на його місці іншого, вже більшою площею).

Стосовно позовних вимог про виділ частки позивача саме у вигляді квартири АДРЕСА_1 суд вважає необхідним відмовити, оскільки доказів надання обєкту подібної адреси суду не надано; перелік господарських будівель та відображення їх на плані будинку як таких, що належать позивачу у технічному паспорті станом на 2013 рік відсутні; у договорі дарування міститься інший перелік господарських будівель, ніж ті, що заявлені представником позивача у позовних вимогах та відображені у договорі дарування, тому їх виділ у якості окремого об`єкту суд знаходить можливим за переліком, відображеним у договорі дарування; клопотань про витребування інвентаризаційної справи до суду не надходило.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 328, 356, 358, 364, 376 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, Адміністрації Південного району, Департаменту комунальної власності та земельних відносин, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та припинення спільної часткової власності.

Виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в натурі в окремий об'єкт нерухомого майна належних йому 25/100 часток житлового будинку та господарських будівель: житловий будинок А-1 загальною площею 28, 87 м.кв. (в тому числі житлова площа - 21,6 м.кв, складається з кімнати площею 14 кв.м та кімнати площею 7,6 кв.м), господарські будівлі: Ж-1 сарай цегляний, З-1- сарай цегляний, Л-1- сарай цегляний, К-1- погреб шлакобетонний, № 1-4 - огорож, 1, II огорожі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Погребняк Т.Ю.