АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 19 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором у розмірі 134792,86 доларів США, що еквівалентно 3 493 631,77 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 06 лютого 2007 року між АКБСР «Урсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено Договір кредиту №08-038/42, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 72852 доларів США, за користування якими вона зобов»язалась сплачувати проценти у розмірі 12,7% річних та виконати свої зобов»язання до 06 лютого 2032 року.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язань, 06 лютого 2007 року між кредитором, позичальником та ОСОБА_5 укладено Договір поруки №02-038/94.

Проте, позичальник своїх зобов»язань належним чином не виконувала, у зв»язку із чим станом на 16 лютого 2015 року заборгованість становить 134792,86 доларів США (3 493 631,77 грн.), що включає в себе:

- суму заборгованості за кредитом - 71860,74 долари США;

- суму заборгованості за відсотками - 52228,02 долари США;

- пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 905,84 долари США;

- пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 9798,26 доларів США.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 19 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №08-038/420 від 06 лютого 2007 року в розмірі 134792,86 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 16 лютого 2015 року становить 3 493 631,77 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 71860,74 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 840501,04 грн., заборгованості за процентами в сумі 52228,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 1 353 673,07 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 905,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 23478,01 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 9798,26 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 253956,46 грн. Стягнуто 3654 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог.

В апеляційній скарзі посилається на недоведеність обставини видачі кредиту, одночасно зазначаючи, що сплата нею коштів на виконання цього договору не вказує на отримання коштів за цим договором. Посилається на виконання зобов»язання та сплату коштів у розмірі 76472,90 доларів США. Зазначає про пропуск строків позовної давності по всьому кредиту, оскільки останній платіж здійснено 06 березня 2009 року і відповідно до п.4.5 кредитного договору строк дострокового виконання зобов»язання автоматично настав 07 червня 2009 року.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 06 лютого 2007 року між АКБСР «Урсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено Договір кредиту №08-038/42, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 72852 доларів США, за користування якими вона зобов»язалась сплачувати проценти у розмірі 12,7% річних та виконати свої зобов»язання до 06 лютого 2032 року.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язань, 06 лютого 2007 року між кредитором, позичальником та ОСОБА_5 укладено Договір поруки №02-038/94.

Проте, позичальник своїх зобов»язань належним чином не виконувала, у зв»язку із чим станом на 16 лютого 2015 року заборгованість становить 134792,86 доларів США (3 493 631,77 грн.).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості. При цьому, суд відмовив у покладені відповідальності на поручителя, оскільки порука припинилась. Судом також не установлено пропуску позивачем строків позовної давності.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом першої інстанції вірно встановлено правовідносини сторін, застосовано норми матеріального права та вирішено спір на підставі наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги в частині ненадання доказів на підтвердження факту видачі позивачем кредитних коштів відповідачу ОСОБА_4 відхиляються колегією суддів, оскільки є безпідставними. Матеріали справи містять належним чином засвідчені копії Заяви на видачу готівки №02 (зміст операції: видача кредиту згідно розпорядження від 06 лютого 2007 року), а також Квитанції від 06 лютого 2007 року на купівлю іноземної валюти. Дані цих документів відповідачем не спростовано, а подальші дії, направлені на виконання кредитних зобов»язань підтверджують отримання кредитних коштів. При цьому, доказів на підтвердження того, що відповідачем не отримувались кредитні кошті, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги в частині визначення розміру сплаченої заборгованості відхиляються колегією суддів, оскільки судом першої інстанції такий розмір встановлено вірно з урахуванням наявних у справі квитанцій про внесення коштів, оригінали яких були досліджені в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Колегією установлено правильність розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, банком враховано всі оплати, здійснені відповідачем, а проведений відповідачем підрахунок загально сплаченої суми є помилковим та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відповідачем зазначено про суми, на підтвердження яких відсутні відповідні квитанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині пропуску строків позовної давності, колегією суддів установлено, що виконання зобов»язання за кредитним договором відбувається шляхом сплати щомісячних платежів до 06 числа рівними частинами та остаточно позичальник повинен виконати зобов»язання до 06 лютого 2032 року.

Позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

З матеріалів справи убачається, що позовна заява направлена до суду 30 липня 2014 року.

З розрахунку заборгованості убачається, що останній платіж по тілу кредиту зараховано 06 березня 2009 року, за процентами за користування кредитними коштами зараховано 26 березня 2013 року.

За умовами п.1.1.1 Кредитного договору сторони домовились про те, що позичальник щомісячно до 6 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 815,03 доларів США.

Черговість зарахування платежів визначена умовами п.2.7 Кредитного договору.

Окрім того, за змістом ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов»язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов»язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до п.3.3.8 Кредитного договору позичальник зобов»язаний сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 цього Договору.

Відповідно до п.3.3.9 Договору позичальник зобов»язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 цього Договору.

За змістом п.4.5 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов»язків, визначених п.п. 3.3.8-3.3.9 Договору протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, відповідно позичальник зобов»язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

З матеріалів справи убачається, що відповідачем останній платіж здійснено в березні 2013 року, сума розподілена банком відповідно до черговості зарахування платежів, визначеної умовами договору та зарахована в рахунок погашення відсотків.

Вчинення відповідачем ОСОБА_4 дій щодо внесення грошових сум в рахунок виконання кредитних зобов»язань свідчить про визнання нею свого обов»язку та переривання перебігу позовної давності.

Ураховуючи, що з позовом банк звернувся в липні 2014 року, відсутні підстави уважати про пропуск строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Рішення суду в частині вирішення вимог до ОСОБА_5 не оскаржується, відтак апеляційний суд, з урахуванням наданих йому повноважень, не перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов