У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Максимчук З.М.

секретар судового засідання: Мельник С.Ю.

за участі: представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на ухвалу Костопільського районного суду від 27 липня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"; про визнання недійсними договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року та договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 432/07 від 22 серпня 2007 року і передачу прав за іпотечним договором № 433/07 від 22 серпня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Костопільського районного суду від 27 липня 2016 року закрито провадження у справі в частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі - ТОВ "Кредитні ініціативи" ) до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу, де покликається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом того, що позов Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" (далі - ПАТ "Промінвестбанк" або банк) про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наслідками якого 27 червня 2013 року судом ухвалено рішення, та позов ТОВ "Кредитні ініціативи" про звернення стягнення на предмет іпотеки не є тотожними щодо сторін, предмета спору і підставності. Так, відповідачем у справі за позовом банку ОСОБА_1 не був, тоді як у справі за цим позовом він уже фігурує як відповідач. Не згоден і з твердженнями суду про тотожність підстав виникнення спірних правовідносин, оскільки позов ПАТ "Промінвестбанк" ґрунтувався на кредитній заборгованості у 86 044, 04 гривні, а позов ТОВ "Кредитні ініціативи" пред'явлений про стягнення предмета іпотеки в рахунок заборгованості у 187 958, 89 гривень.

Вважаючи, що положення п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України не можуть бути застосовані при вирішенні спірних відносин, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду, який постановив ухвалу, для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що раніше судом вже було ухвалено рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, з того самого предмета і з тих самих підстав, що і за позовом ТОВ "Кредитні ініціативи". В зв'язку з цим провадження у справі закрито.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Матеріалами справи встановлено, і ці обставини сторонами не заперечуються, що 27 червня 2013 року Костопільським районним судом за результатами розгляду справи за позовом ПАТ "Промінвестбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором ухвалено рішення, що набрало законної сили. Цим рішенням банку відмовлено в задоволенні позову (а.с. 231-232). 17 грудня 2012 року між ПАТ "Промінвестбанк" і ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір відступлення прав вимоги, за яким банк як первісний кредитор відступив на користь нового кредитора, а останній прийняв кредитний портфель і зобов'язався сплатити за нього грошову винагороду на умовах, визначених правочином (а.с. 25-35; 36). Того ж числа ПАТ "Промінвестбанк" відступив свої права новому кредитору і за договорами забезпечення, про що укладено відповідний договір (а.с. 37-40; 41).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Таким чином, ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло прав нового кредитора щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

29 грудня 2015 року ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предметі іпотеки.

27 липня 2016 року судом першої інстанції провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Відповідно до цієї вимоги процесуального закону суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі в зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Правова позиція Верховного Суду України, що висловлена 22 квітня 2015 року при ухваленні постанови у справі №6-79цс15, вказує, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України провадження у цивільній справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову.

Згідно із абз. другим ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет та підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Між тим, у даних позовах відрізняються не лише склад сторін, але і їх підстава.

Так, відповідачами у попередній справі були ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а натомість у справі, що розглядається, до складу відповідачів включено також і ОСОБА_1 Окрім того, у справі за позовом ПАТ "Промінвестбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором вимагалося звернути стягнення у рахунок заборгованості у 68 044, 04 гривні. У справі ж за позовом ТОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки вимагається звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості у сумі 187 958, 89 гривень.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до постановлення ухвали, яка не може залишатися чинною.

Щодо вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" про стягнення на його користь із відповідачів 1 378 гривень судового збору, то колегія суддів з нею не погоджується.

Так, з роз'яснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. третьому п. 37 своєї постанови від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", вбачається, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Підставою для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду відповідно до п. 4 ст. 311 ЦПК України є неправильне застосування норм процесуального права, що потягло неправильне вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" задовольнити.

Ухвалу Костопільського районного суду від 27 липня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

Головуючий: Судді: