Номер справи: 164/903/16-ц
Провадження по справі: 2/164/147/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Покидюка М.В.

при секретарі Наумчук С.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства ,,Колківське лісове господарство про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства ,,Колківське лісове господарство про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 15 грудня 2009 року, перебуваючи на роботі в державному підприємстві ,,Колківське лісове господарство у звязку з невиконанням вимог інструкції з охорони праці працівником даного підприємства ОСОБА_4 він отримав травму лівого ока.

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився із ним під час виконання трудових обовязків, відповідачем було складено акти за формою Н - 1 про нещасний випадок на виробництві та розслідування нещасного випадку за формою Н - 5 від 17 грудня 2009 року.

Внаслідок нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоровя у вигляді проникаючого поранення лівого ока. Весь курс лікування проходив у Волинській клінічній лікарні, перебував на лікарняному, але функції лівого ока в нього не відновились.

23 березня 2010 року висновком Обласної спеціалізованої туберкульозно офтальмологічної медико - соціальної експертної комісії йому було вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50 відсотків та третю групу інвалідності з датою переогляду 23 березня 2011 року. В березні 2011 року висновком даної комісії йому повторно підтверджено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50 відсотків та третю групу інвалідності. 16 липня 2013 року висновком даної комісії йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60 відсотків та третю групу інвалідності довічно.

На даний час він, позивач, майже не бачить на ліве око, що супроводжується незручностями в повсякденному житті, веденні господарства, він змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного способу життя.

Отриманим трудовим каліцтвом йому завдано моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, які він постійно переживає. Отримане ним ушкодження здоровя є незворотним. Відсотки втрати працездатності, які встановлені йому довічно, підтверджують неможливість відновлення попереднього стану здоровя.

Пережиті ним страждання не можливо передати, а тому завдану моральну шкоду він оцінює в грошовому виразі в розмірі 180 000 гривень.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у звязку з трудовим каліцтвом у розмірі 180 000 гривень.

Позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги, із підстав викладених у позовній заяві, підтримали в повному обсязі, просять суд позов задовольнити і стягнути із Державного підприємства ,,Колківське лісове господарство на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у звязку з трудовим каліцтвом у розмірі 180 000 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, суду пояснив, що дійсно 15 грудня 2009 року, перебуваючи на роботі в державному підприємстві ,,Колківське лісове господарство у звязку з невиконанням вимог інструкції з охорони праці працівником даного підприємства ОСОБА_4 ОСОБА_1 отримав травму лівого ока. Зазначив, що позивачем проводились інструктажі з охорони праці, що свідчить про дотримання відповідачем вимог чинного законодавства та задовільного забезпечення належних умов праці на підприємстві на момент нещасного випадку. Представник відповідач вважає, що причиною нещасного випадку стало порушення водієм ОСОБА_4 вимог інструкції з охорони праці. Позивачем не зазначено, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, не надав доказів заподіяння такої шкоди саме відповідачем. Крім того, після отримання травми відповідач продовжував займатися господарською діяльністю, яка негативно впливала на травмоване око. Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення із наступних міркувань.

Судом встановлено, що 15 грудня 2009 року, перебуваючи на роботі в державному підприємстві ,,Колківське лісове господарство у звязку з невиконанням вимог інструкції з охорони праці працівником даного підприємства ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 отримав травму лівого ока у вигляді проникаючого його поранення.

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився із позивачем під час виконання ним трудових обовязків, ДП ,,Колківське лісове господарство було складено акт за формою Н - 1 про нещасний випадок на виробництві та акт розслідування нещасного випадку за формою Н - 5 від 17 грудня 2009 року. Згідно даних актів причиною нещасного випадку є організаційна причина невиконання вимог інструкції з охорони праці водієм ОСОБА_4, вини потерпілого у настанні нещасного випадку комісія не вбачає.

23 березня 2010 року висновком Обласної спеціалізованої туберкульозно офтальмологічної медико - соціальної експертної комісії ОСОБА_1 було вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50 відсотків та третю групу інвалідності з датою переогляду 23 березня 2011 року. В березні 2011 року висновком даної комісії йому повторно підтверджено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50 відсотків та третю групу інвалідності. 16 липня 2013 року висновком даної комісії позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60 відсотків та третю групу інвалідності довічно.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Аналогічне положення міститься і в ст. 13 Закону України ,,Про охорону праці, відповідно до якого роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 цього Кодексу шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст. 173 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно розяснення п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України ,,Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року, зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року, відповідно до ст. 173 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно дост. 12 Закону України ,,Про охорону праці від 14 жовтня 1992 року, відшкодування моральної шкоди проводиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілим, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27 січня 2004 року (п. 4.1) зазначив, що ушкодження здоровя, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обовязків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіює йому моральні та фізичні страждання.

Згідно рішення Конституційного суду України від 08 жовтня 2008 року № 20 рн за громадянами залишається право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Дослідженні судом докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, повязане з виконанням позивачем трудових обовязків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, що внаслідок заподіяного тілесного ушкодження зір позивача на одне око значно погіршився, у зв'язку із чим, останній періодично переживає біль і страждання, вимушений був проходити довготривале лікування в медичних закладах, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у звязку з чим висновком МСЕК встановлені відповідні обмеження, що призвело до втрати нормальних життєвих звязків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачеві моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги ступінь вини підприємства у настанні даного нещасного випадку, зокрема, що нещасний випадок стався більш з вини водія ОСОБА_5 ніж самого підприємства, яке не забезпечило дотримання техніки безпеки іншими працівниками, ступінь втрати ОСОБА_1М професійної працездатності, така втрата становить 60 відсотків, у звязку з чим позивачу встановлено ІІІ - групу інвалідності по зору довічно, отримане ним ушкодження здоровя є незворотнім, що призводить до тяжких моральних, а також до фізичних страждань позивача.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоровя, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України ,,Про судовий збір, а тому судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. ст. 153, 173, 173 - 1 КЗпП України, ст. 12 Закону України ,,Про охорону праці керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства ,,Колківське лісове господарство в користь ОСОБА_1 50 000 (пятдесят тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

Стягнути з Державного підприємства ,,Колківське лісове господарство в спеціальний фонд Державного бюджету України (УДКСУ у Манев. р - ні (Манев. р - н) 22030001. Код за , Рахунок отримувача 0287. Банк отримувача ГУДКСУ у Волинській області. Код банку отримувача (МФО) 803014. Маневицький районний суд Волинської області. Платник Державне підприємство ,,Колківське лісове господарство) 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 10 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.В. Покидюк