Справа № 127/3304/16-ц
Провадження № 2/127/2290/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Овсюка Є.М.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, стягнення недотриманого доходу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, стягнення недотриманого доходу та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що згідно протоколу проведення прилюдних торгів № 02-0254/13-56 від 16 серпня 2013 року та складеного головним державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції акту про проведення аукціону з реалізації арештованого нерухомого майна від 22 серпня 2013 року позивача визнано переможцем аукціону з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1. 05 вересня 2013 року державним нотаріусом третьої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 позивачу було видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, яка зареєстрована в реєстрі за № 2-1384. 12 вересня 2013 року зазначену квартиру було зареєстровано у реєстраційній службі Вінницького міського управління юстиції Вінницької області за номером запису про право власності: 2704704, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Після проведення державної реєстрації квартири, як його приватної власності, позивач звернувся до попереднього її власника ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_3 з вимогою звільнити квартиру та забрати своє майно, яке у ній залишалось. Однак відповідачі відмовляються виконати законні вимоги та продовжують проживати разом із членами своєї сім'ї в квартирі, не оплачуючи комунальних послуг, не пояснюючи своїх дій та постійно створюючи конфліктні ситуації. Своїми винними незаконними діями відповідачі перешкоджають позивачу як власникові квартири володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, незаконно позбавляючи позивача відповідних прав як власника. Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, достовірно знаючи про те, що відповідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2014 року, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2013 року у справі № 127/21127/13-ц набуло законної сили, умисно продовжують незаконно володіти і користуватися його квартирою № 5 по вул. Едельштейна, 28, що у місті Вінниці, чим позбавили позивача отримання доходів у вигляді орендної плати за передачу в оренду зазначеної квартири у сумі 3000(трьох тисяч) гривень щомісячно. Тобто з вини відповідачів, позивачем не отримано, за 21 місяць, станом на листопад місяць 2015 року 63000 (шістдесят три тисячі) гривень, які мають бути стягнуті з відповідачів у вигляді не отриманого ним доходу. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Поскільки дії відповідача спричинили йому моральну шкоду просить стягнути 10 000 гривень відшкодування.

18.04.2016 року представник позивача ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, просив виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з спірної квартири, стягнути з відповідачів 78 000 гривень неотриманого доходу та 10000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в ньому та просив суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно протоколу проведення прилюдних торгів № 02-0254/13-56 від 16 серпня 2013 року та складеного головним державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції акту про проведення аукціону з реалізації арештованого нерухомого майна від 22 серпня 2013 року позивача визнано переможцем аукціону з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

05 вересня 2013 року державним нотаріусом третьої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 позивачу було видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, яка зареєстрована в реєстрі за № 2-1384.

12 вересня 2013 року зазначену квартиру було зареєстровано у реєстраційній службі Вінницького міського управління юстиції Вінницької області за номером запису про право власності: 2704704, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2013 року було відмовлено ОСОБА_2, ОСОБА_3 в задоволенні позову до Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції. ТОВ «Укрспецторг ГРУПП», ОСОБА_1, за участі органу опіки і піклування Вінницької міської ради, про визнання недійсними та скасування результатів прилюдних торгів з реалізації арештованого майна - квартири №5, що по вул. Едельштейна, 28 м. Вінниці, визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів від 16 серпня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2014 року вищевказане рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2013 року залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, розглянувши 25 червня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2013 року та на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2014 року відхилив, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2014 року залишити без змін.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач стверджує, що відповідачі достовірно знаючи, що він ОСОБА_1 відповідно до прийнятих судових рішень, які набули законної сили став власником квартири № 5 продовжують не законно володіти і розпоряджатися його квартирою, проживаючи в ній, не оплачуючи комунальних послуг, чим позбавили його права на вселення і розпорядження квартирою і одержання доходів у вигляді орендної плати за передачу в оренду зазначеної квартири в сумі 3000 гривень щомісяця, а всього станом на осінь 2016 року в розмірі 78 000 гривень, в звязку з чим просить суд усунути перешкоди в користуванні ним спірною квартирою шляхом примусового виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вказаної квартири.

Доказів того, що відповідачі створювали та продовжують створювати позивачу перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою № 5 по вулиці Едельштейна, 28 в м.Вінниці позивач суду не надав і навпаки встановлено, що починаючи з 2013 року спірна квартира є вільною, в ній ніхто не проживає і не користується і позивач, починаючи з цього часу мав можливість безперешкодного користування нею.

Як встановлено по справі і не заперечується сторонами 21.09.2013 року власник квартири ОСОБА_1 разом зі своїми друзями примусово виселив сім»ю ОСОБА_6 разом з малолітньою дитиною з належної йому квартири і заселив в квартиру свого знайомого і поміняв старі вхідні двері на нові, про що пояснив особисто працівникам міліції при розгляді заяви ОСОБА_3 з приводу зазначених незаконних дій ОСОБА_1І.(а.с.97).

З цього періоду часу відповідачі квартиру належну ОСОБА_8 не займали, в ній не проживають. Зазначене підтверджується Актом від 15.12.2016 року мешканців будинку №28 по вулиці Ерусалимка в м.Вінниці (бувша Едельштейна) посвідченого головою квартального комітету, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_9 в спірній квартирі з 22.09.2013 року по даний час не проживають.

Аналогічна довідка за підписом голови квартального комітету мікрорайону Центральний від 23.08.2016 року № 898 свідчить про те, що відповідачі ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2 не проживають.

Відповідно до довідки ПАТ «Вінницягаз» газопостачання по вулиці Єрусалимка в м.Вінниці (бувша Едельштейна), 28 кв. № 5 відсутнє з 20.03.2012 року (а.с. 96)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що у вересні 2013 року на прохання ОСОБА_1 підїхали до квартири АДРЕСА_3 і при них ОСОБА_1 звільнив зазначену квартиру для чого поміняв в квартирі двері, вигнав бувших мешканців і в квартиру ОСОБА_1 заселили якогось хлопця.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснив, що на слідуючий день після цих подій і заміни дверей він з ОСОБА_1 знову прийшли до зазначеної квартири, але вийшла ОСОБА_13 і почала їм погрожували. Це саме повторилось в липні 2014 року.

Пояснення свідка ОСОБА_12 в частині погроз з боку ОСОБА_13 нічим, крім його слів, не підтверджується і суд до цих пояснень ставиться критично.

Відповідно до акту від 15.09.2016 року підписаного представниками сторін у спірній квартирі ніхто не проживає, будь яких речей в квартирі немає, доступ до квартири вільний.

В звязку з зазначеним представник позивача в суді ОСОБА_5 заявив про відсутність будь яких перешкод на час закінчення розгляду справи в суді стосовно користування власником ОСОБА_1 належною йому квартирою.

Таким чином, підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод в користуванні квартирою і виселення відповідачів немає, поскільки відсутні такі перешкоди.

Вирішуючи питання позову щодо стягнення недоотриманого доходу за користування квартирою суд приходить до висновку про відсутність зазначених підстав для задоволення позову. Так, судом не встановлено перешкоди, які чинили відповідачі власнику квартири у її володінні чи розпорядження.

Позивач обґрунтовуючи свій позов в цій частині посилається на норми ч. 1 ст. 387 та ч. 1 ст. 390 ЦК України які передбачають право власника майна вимагати від особи, яка знає що володіє майном незаконно (недобросовісний набувач) передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Позивач просить стягнути не отриманий дохід посилаючись на ч. 1 ст. 390 ЦК України який він позивач міг би отримати передаючи свою квартиру в оренду на умовах 3000 гривень щомісячно. Дана вимога не грутується на вимогах закону, а відповідачі не відносяться до категорії недобросовісні набувачі.

Позивач звертається до суду про усунення перешкод у здійсненні свого права на користування та розпорядження майном в порядку ст.. 391 ЦК України.

Вимога про стягнення неотриманого доходу від недобросовісного набувача в законі розуміється як повернення доходів які останній одержав і повинен був одержати за період незаконного володіння майном. Саме це зазначається в . 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику про захист прав власності та інших речових прав». Всупереч цьому позивач враховує свої вимоги про стягнення неотриманого доходу вказуючи доходи які він, позивач, міг би отримати передаючи свою квартиру в оренду на умовах 3000 гривень щомісячно, що суперечить закону. Вимога позову про стягнення моральної шкоди є похідними від вимог позову щодо усунення перешкод в користуванні квартирою та стягнення неотриманого доходу і поскільки судом ці вимоги позивача відхилені підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Позивач, як інвалід ІІ групи в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а відповідач на користь якого ухвалено судове рішення від сплати судових витрат звільнений в силу ст. 88 ЦПК України, а тому вони компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст..ст. 16, 23, 316-317, 319, 321, 334, 383, 387, 390, 391, 1167 ЦК України суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, стягнення недотриманого доходу та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: