Справа № 699/160/16-ц
Номер провадження 2/699/156/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кіхтенко Н.І.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сидорівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2016 до суду надійшов даний позов, в якому позивач просить ухвалити рішення та визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7590 га, вартістю 56 385,00 грн., кадастровий номер :11:001:0056, що знаходиться в адміністративних межах Сидорівської сільради Корсунь-Шевченківського району, після смерті ОСОБА_3

Свій позов позивач мотивує тим, що 22.04.2015 помер його батько ОСОБА_3, який проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якого відкрилася спадщина, в т.ч. на вказану земельну ділянку.

Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця с.Білозіря Черкаського району Черкаської області.

Спадщину позивач прийняв, але не може одержати свідоцтво про право на спадщину через те, що оригінал документу, який засвідчує право власності на вказану земельну ділянку, відсутній. В позасудовому порядку спір вирішити неможливо, тому і предявлено до суду даний позов.

В судове засідання представник позивача не зявився, але до суду подано заяву, в якій представник позивача позов підтримав і просить суд слухати справу у його відсутність.

Представник відповідача Сидорівської сільради у судове засідання не зявився, за підписом сільського голови до суду поступила заява про визнання позову та з проханням слухати справу у відсутність представника сільської ради.

Суд, розглянувши справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК УКраїни, тобто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,при відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що дійсно 22.04.2015 помер ОСОБА_3, який до дня смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Факт його смерті підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СР №256968, про що складено актовий запис за № 47, виданого виконкомом Білозірської сільради Черкаського району Черкаської області (а.с.8), внаслідок чого відкрилася спадщина, в т.ч. і на вказану земельну ділянку (ч.1 ст.1220 ЦК України).

ОСОБА_3 залишив заповіт, складений 29.03.2013, відповідно до якого земельну ділянку розміром 3,7590 га, яка належала йому на підставі державного акту серії І-ЧР №034179, заповів ОСОБА_2 (а.с.4). Заповіт не змінений, не скасований ( а.с. 4).

Позивач спадщину після смерті батька прийняв, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, оскільки оригінал документа, який засвідчує право власності на землю, відсутній, про що надано суду копію відмови державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку від 05.03.2016 (а.с.6).

Судом встановлено, що крім позивача після смерті спадкодавця в нотконтору заяву на прийняття спадщини ніхто не звертався, що підтверджується довідкою Черкаської районної держнотконтори ( а.с.29 ).

Земельна ділянка, про визнання права власності на яку подано позов, належала померлому ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР №034179, виданого на підставі рішення виконкому Сидорівської сільради №2 від 16.02.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №402, копія якого додана до позовної заяви (а.с.7), а оригінал втрачено.

Вартість земельної ділянки станом на 21.03.2016 становить 56 385,00 грн. (а.с. 20).

У державному акті кадастровий номер земельної ділянки зазначено :00:00:433, який згідно інформації відділу Держгеокадастру у Корсунь-Шевченківському районі змінено на :11:001:0056.

На звернення позивача до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою про оформлення своїх спадкових прав, завідувач нотконтори у своїй відмові від 05.03.2016 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вказав, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку не може, тому що відсутній оригінал документа, який засвідчує право власності на неї (а.с.6).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування це є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Земельний кодекс України регулює земельні правовідносини в Україні.

Зокрема, ст.ст. 125 та 126 ЗК України в редакції, що діяла на момент видачі спадкодавцю державного акту на земельну ділянку (21.02.2002), передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Згідно наданих суду документів позивач не має належного оригіналу державного акта на право приватної власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст.2 Закону України від 01.07.2004 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, а це значить, що це дає право особі довести це право у судовому порядку.

Наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 №325, зареєстрований у МЮ України 06.08.2009 р. за № 735/16751 Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, із змінами, внесеними згідно з наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №631 від 30.08.2010, який регламентував питання видачі державних актів, втратив чинність.

Тобто зареєструвати земельну ділянку на померлу людину відповідно до нормативних актів неможливо, так само як і видати новий державний акт, а тому способом захисту прав позивача є звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

ОСОБА_3 залишив заповіт, складений 29.03.2013, в якому визначив, що земельну ділянку розміром 3,7590 га, яка належала йому на підставі державного акту серії І-ЧР №034179, заповів ОСОБА_2 (а.с.8). Тобто, спадкодавець у заповіті призначив своїм спадкоємцем на земельну ділянку одну особу позивача.

Відповідно до ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Тобто, строки для одержання свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку не обмежені.

Таким чином, з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позивач свій позов довів, а тому суд задовольняє такий та визнає за позивачем право власності на вказану земельну ділянку, яка має цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Сидорівської сільради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 22.04.2015.

Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд враховує наступне.

Відповідно до розяснень, даних у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у даних спорах повинні бути органи місцевого самоврядування. У даному спорі таким є Сидорівська сільська рада.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, але представник позивача від даних стягнень відмовився, пояснивши, що Сидорівська сільська рада ніяким чином права позивача не порушила.

Керуючись ст.10,11,57-60, 88,ч.2ст.197, 212-215, ч.1 ст.294, 296 ЦПК України; ст.ст.1216, 1218, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1221, ч.ч. 1,3 ст.1223, ч.1 ст.1225, ч.1 ст. 1235, ч.1 ст. 1268, ч.ч. 1,2, 5 ст.1269, ст.ст. 1278, 1298 ЦК України; ст.ст.125, 126ЗК України,

суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до Сидорівської сільської ради, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем та зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючим ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянином України, паспорт серії НС № 297647, виданий Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України у Черкаській області, ІНОКПП: НОМЕР_1, інші дані суду не надані, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, померлого 22.04.2015 у с. Білозіря Черкаського району Черкаської області, право власності на земельну ділянку загальним розміром 3,7590 га, кадастровий номер земельної ділянки :11:001:0056, загальною вартістю 56 385,00 грн., яка належала померлому на підставі втраченого державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 034179, виданого на підставі рішення виконкому Сидорівської сільради № 2 від 16.02.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 402, яка має цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Сидорівської сільради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання сторонами копії даного рішення.

Суддя ОСОБА_4sp; І.