Справа №: 398/1983/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" липня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Голосеніної Т.В.,

з участю секретаря Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, де просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №20 в будинку №37-а по проспекту Будівельників в м. Олександрія Кіровоградської області.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого розпорядженням Олександрійської міської ради №15890 від 30 серпня 2001 року та договору купівлі-продажу частини квартири №3477 від 22 листопада 2007 року. ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає там з грудня 2004 року, не несе ніяких витрат по її утриманню, не сплачує комунальні послуги, його особистих документів та речей в квартирі немає.

В судове засідання позивач та її представник не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за без його участі, позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України).

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого розпорядженням Олександрійської міської ради №15890 від 30 серпня 2001 року та договору купівлі-продажу частини квартири №3477 від 22 листопада 2007 року, позивачці належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Згідно акту-розпорядження КП «Житлогосп» №1227 від 07.06.2016 року ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає там з грудня 2004 року.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України.

Членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116, 157 ЖК України, або ж в порядку ст.405 ч.2 ЦК України, згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Вирішення питання про визнання особи втративши право користування жилим приміщенням, розглядається відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст., ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України.

Керуючись ст., ст. 11, 59, 60, 61, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №20 в будинку №37-а по проспекту Будівельників в м. Олександрія Кіровоградської області.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя