Справа № 362/8003/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2493/16 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 4 24.05.2016

РІШЕННЯ
Іменем України
24 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,
Суддів Кашперської Т.Ц., Антоненко В.І.,
за участю секретаря Дрозд Р.І.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії про визнання рішення житлової комісії незаконним та зобов`язання змінити дату зарахування на квартирний облік, -

В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27 вересня 2015 року № 348 про відмову внести зміни у дату зарахування ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік з 24 серпня 1993 року; зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 врахувати ОСОБА_1 при формуванні списку загальної черги військовослужбовців, які мають право на одержання жилих приміщень, попередній час його перебування на черзі та зарахувати його та членів його сім`ї на квартирний облік з 24 серпня 1993 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 серпня 1993 року ОСОБА_1 на підставі його рапорту разом з дружиною було взято на квартирний облік житловою комісією військової частини НОМЕР_2 (Авіабаза Прилуки, м. Прилуки Чернігівська область). З 10 квітня 2006 року по 31 грудня 2010 року ОСОБА_1 здійснював проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 . З 01 лютого 2011 року позивач перебуває на військовому обліку у Васильківському об`єднаному міському військовому комісаріаті. У 2015 році ОСОБА_1 звернувся до житлової комісії за інформацією щодо квартирного обліку та дізнався, що комісією з незрозумілих причин його взято на квартирний облік з 03 березня 1995 року. Після цього позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення його в черзі на квартирний облік з моменту первинного рапорту, однак, комісія безпідставно відмовила йому у цьому. Оскаржуване рішення є протиправним, оскільки воно прийнято на підставі наказу, який втратив чинність.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27 вересня 2015 року № 348 в частині перенесення дати зарахування ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік з 24 серпня 1993 року. Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік з 24 серпня 1993 року. В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку відповідно до вимог чинного законодавства. Наказ Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року набув чинності з 03 березня 1995 року і всі військовослужбовці, що перебували на квартирному обліку та переміщалися по службі після 03 березня 1995 року враховувалися на квартирний облік за новим місцем роботи з дати набрання чинності цим наказом. Правовідносини, які виникли до набрання чинності наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року, не можуть бути змінені, оскільки закони та нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що у період з 31 серпня 1992 року по 31 грудня 2010 рік ОСОБА_1 проходив військову службу.

З 24 серпня 1993 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою № 40 від 05 червня 2000 року, виданою військовою частиною НОМЕР_3 (м. Ромни, Сумська область).

Інформація щодо переміщення ОСОБА_1 по військовій службі як з переміщенням в інший гарнізон, так і в межах одного гарнізону міститься у витязі з послужного списку № 930 від 15 жовтня 2015 року.

З 10 квітня 2006 року по 31 грудня 2010 року ОСОБА_1 здійснював проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

З 01 лютого 2011 року ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у Васильківському об`єднаному міському військовому комісаріаті Київської області, що підтверджується витягом з послужного списку № 930 від 15 жовтня 2015 року.

ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас та надано пільгу щодо забезпечення житлом - вид пільги «позачергово» у зв`язку з виходом на пенсію.

У 2015 році ОСОБА_1 звернувся до житлової комісії відповідача за інформацією щодо квартирного обліку та дізнався, що його на квартирний облік взято з 03 березня 1995 року.

08 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про поновлення його в черзі на квартирний облік з моменту написання первинного рапорту, а саме з 24 серпня 1993 року.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27 вересня 2015 року № 348 ОСОБА_1 відмовлено у внесенні зміни до дати зарахування останнього на квартирний облік з 24 серпня 1993 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. ст. 34, 37 ЖК УРСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до вимог п. 4 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України від 23 грудня 1992 року № 220 (яке діяло на момент зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік у серпні 1993 року) військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами «а», «б» та «д» пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами «а» та «б» пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року № 174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.

Згідно п. 2 наказу Міністерства оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України від 23 грудня 1992 року» при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом.
Згідно наказу Міністра оборони України № 577 від 06 жовтня 2006 року, яким затверджена «Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних сил України та членам їх сімей житлових приміщень», зареєстрованої в Мін`юсті України 30 жовтня 2006 року за № 1171/3045, наказ Міністра оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року втратив чинність.

Відповідно до ч. 2 пункту 1.4 даної Інструкції встановлено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку з 24 вересня 1993 року у військовій частині НОМЕР_3 . З квітня 2000 року по квітень 2006 року позивач проходив службу у м. Івано-Франківськ і, як зазначив позивач в суді апеляційної інстанції, у військовій частині НОМЕР_4 м. Івано-Франківськ він перебував на квартирній черзі з 03.03.1995 року.
З 10 квітня 2006 року по 31 грудня 2010 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де з урахуванням рішення військової частини, за попереднім місцем служби, його поставлено на квартирний облік також з 03.03.1995 року.

Рішення про прийняття позивача на облік з 03.03.1995 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 прийнято 18.08.2006 року відповідно до протоколу засідання комісії № 7.

Зазначене рішення, як і попередні рішення житлових комісій ВЧ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 позивач не оскаржував.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач не оскаржуючи саме рішення про постановку його 18.08.2006 року на квартирний облік з 03.03.1995 року, а просить суд визнати незаконним рішення комісії про відмову внести зміни у дату зарахування позивача на квартирний облік.

При цьому позивач не звернув уваги, що зазначена дата, а саме 03.03.1995 року, визначена ще в 2000 році військовою частиною м. Івано-Франківська А2491, рішення якої не оскаржено і яка не залучена до участі у справі.

Крім того відповідно до п 8.11. наказу Міноборони від 30 листопада 2011 року № 737 "Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" житлова комісія військової частини наділена повноваженнями приймати рішення щодо: зарахування військовослужбовців на облік, зняття військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов; внесення змін до облікових даних військовослужбовців чи осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у зв`язку зі зміною їх сімейного стану, набуття ними права на пільги для отримання житла; погодження розподілу жилої площі, яка надається для постійного проживання; перенесення черговості надання жилого приміщення на рік, якщо військовослужбовець чи особа, звільнена з військової служби, відмовиться від виділеного жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам та розміру; скликання позачергових загальних зборів військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби, у зв`язку з: саморозпуском житлової комісії, оголошенням недовіри та виключенням члена (членів) комісії зі складу житлової комісії; ініціюванням проведення довиборів члена (членів) житлової комісії.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Отже, вказаною Інструкцією комісія не наділена повноваженням щодо зарахування на квартирну чергу осіб, які потребують поліпшення житлових умов, іншою датою ніж це визначено рішенням житлової комісії про взяття на облік. Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що вимога позивача фактично полягає в зобов`язанні житлової комісії змінити своє рішення від 18.08.2006 року, оскільки позивач вважає, що його незаконно зарахували на квартирний облік з 03.03.1995 року.

Однак, як зазначалось вище, саме рішення відповідача від 18.08.2006 року про зарахування позивача на облік у ВЧ НОМЕР_1 з 03.03.1995 року ним не оскаржувалось, не є предметом спору, не перевірялось судом на предмет відповідності законодавству, а відтак відповідача не може бути зобов`язано до перегляду рішення, незаконність якого не встановлена у визначений законами України спосіб.

Таким чином, відмовляючи у внесенні змін до у даті зарахування ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік з 24 серпня 1993 року, відповідач діяв у межах вимог чинного законодавства, а тому підстави для визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та пунктом 3.7 Наказу Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577.

Однак, зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік та переміщення його по службі в інший гарнізон відбулося до набрання вказаною постановою чинності, а тому вона не може бути застосована до даних правовідносин.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений останньою за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 071 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії про визнання рішення житлової комісії незаконним та зобов`язання змінити дату зарахування на квартирний облік відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , на користь Військової частини НОМЕР_1 , місце знаходження в/м 11, м. Васильків Київської області, ЄДРПОУ НОМЕР_7 , судовий збір у розмірі 1 071 (одна тисяча сімдесят одна гривня).
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.
Судді: Кашперська Т.Ц.
Антоненко В.І.