Справа № 510/1128/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2016 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі - головуючого судді Дудник В.І.;

- при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2, позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі, представник Позивача ОСОБА_3, також позовні вимоги підтримав та клопотав про розгляд справи без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась із відповідними вимогами та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її матері ОСОБА_4 належав житловий будинок з надвірними спорудами № 15, розташований за адресою Одеська область, м. Рені, ІІ Овражний провулок.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5; Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4; Копія свідоцтва про одруження; Копія свідоцтва про народження ОСОБА_2; Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1; Інформаційна довідка зі спадкового реєстру № 29409638 від 23.01.2012; Копія постанови про вудмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2016; Копія адвокатського запиту № 15 від 30.06.2016; Копія акту про прийняття до експлуатації зікінченного будівництва житлового будинку з надвірними спорудами від 17.01.1994; копія висновку про реєстрацію будинку від 23.03.1994; копія технічного паспорту від 09.06.2016; Копія паспорту ОСОБА_1; Копія паспорту ОСОБА_2.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 03.10.1996 року помер ОСОБА_5 який був чоловіком ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Заповідального розпорядження спадкодавець не залишив. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка в цілому складалась з ? частки житлового будинку з надвірними спорудами № 15 розташованого у м. Рені, ІІ Овражний провулок.

На день смерті ОСОБА_5 з ним разом проживала його дружина ОСОБА_4 та діти ОСОБА_1, ОСОБА_2 У зв'язку з тим, що спадщина відкрилась до 01 січня 2004 р., зазначені правовідносини регулюються правилами Цивільним Кодексом УСРС.

Після смерті ОСОБА_5, серед осіб віднесених законом до спадкоємців першої черги, залишились його дружина ОСОБА_4 та діти ОСОБА_1, ОСОБА_2

ОСОБА_4 до та після смерті ОСОБА_5 продовжувала проживати у житловому будинку № 15 у м. Рені ІІ Овражний провулок, слідкувала за належним технічним станом цього будинку, власними коштами провадила поточний ремонт, сплачувала комунальні послуги тощо. Тобто ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, так як з часу відкриття спадщини та на протязі більш як восьми років обслуговувала, користувалась та володіла спадковим майном, однак не встигла переоформити право власності на спадкове майно на своє ім'я.

19.04.2005 року ОСОБА_4 - померла, та заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не залишила.

У зв'язку з тим, що спадщина відкрилась після 01 січня 2004 року, правові відносини, які виникли внаслідок її смерті регулюються Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року.

Як було вже зазначено, ОСОБА_4 фактично належала спадщина, яку вона прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, у вигляді ? частки житлового будинку № 15 у м. Рені по ІІ Овражносу провулку, тобто внаслідок смерті ОСОБА_4, до складу спадкового майна ввійшло право на весь житловий будинок № 15 розташований у м. Рені, ІІ Овражний провулок.

На день смерті ОСОБА_4, з нею разом мешкали її діти, ОСОБА_1К та ОСОБА_2. які віднесені законом до спадкоємців першої черги.

З дня смерті своєї матері та по сьогодення (одинадцять років) ОСОБА_1 користується та володіє спадковим майном, здійснює за власний рахунок поточні ремонти, утримує будинок та при домову територію, за власні кошти сплачує всі необхідні комунальні платежі.

Таким чином, у відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак позивач прийняв спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживала разом із спадкодавцем. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивач про відмову від спадщини не заявляла, а отже фактично прийняла її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 27.05.2016р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину. Після смерті ОСОБА_4. це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на об'єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, та в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_4 вважаючи, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач не заперечував, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця на своє ім'я.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вказаний житловий будинок, з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказаний обєкт спадкового майна, у звязку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою Одеська обл.., м. Рені, ІІ Овражний провулок № 15, який в цілому складається з літ. «А» - житлового будинку площею 94, 10 кв. м.; літ. «а» - тамбуру площею 5,40 кв. м.; літ «В» - літньої кухні площею 21,0 кв. м.; літ. «Г» - сараю площею 8,10 кв. м.; літ. «Д» - вбиральної площею 1,90 кв. м.; літ. «1, 3» - огорожі; та літ. «2, 4» - споруд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник