Справа № 752/7741/16-ц
Провадження № 2/752/3821/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.08.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представників - ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони здоров'я Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва, треті особи без самостійних вимог Міністерство охорони здоров'я України, Управління праці та соціального захисту населення у Печерському районі м. Києва про захист честі, гідності та ділової репутації суд -

Встановив

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, підтримавши який в судовому засіданні, просив суд визнати недостовірною інформацію, яка була поширена відповідачами стосовно того, що ним було підроблено офіційний документ - довідку внутрішньо переміщеної особи; зобов'язати відповідачів визнати, що вони порушили його права на безперешкодне отримання передбаченого законодавством України медичного обслуговування, зобов'язати відповідачів письмово спростувати надану ними недостовірну інформацію шляхом направлення листів до Міністерства охорони здоров'я України, Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації, Уповноваженого Верховної ради України з прав людини; зобов'язати відповідачів надіслати на його адресу письмові вибачення щодо неправомірності звинувачення його у підробці довідки.

В обґрунтування позову позивач вказував, що він є внутрішньо переміщеною особою з зони проведення антитерористичної операції та інвалідом другої групи.

12.01.2016 р. позивач звернувся до комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру» Голосіївського району м. Києва для отримання дозволу на медичне обслуговування.

Позивачу було видано одноразовий дозвіл на відвідування кабінету флюорографії, але в подальшому наданні медичного обслуговування відмовлено в усному порядку на підставі того, що у нього ніби то недійсна довідка ВПО.

У подальшому позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення у Печерському районі м. Києва, де йому повідомили, що довідка внутрішньо переміщеної особи є дійсною та письмово не потребує підтвердження.

У зв'язку з безпідставною відмовою у наданні медичного обслуговування позивач звернувся зі скаргою на «гарячу лінію» Міністерства охорони здоров'я, після чого у відповідь отримав листа № 100/05/152 від 21.01.2016р., яким його звинувачено у тому, що він надав довідку внутрішньо переміщеної особи з самостійними виправленнями щодо продовження її терміну.

З метою спростування вказаних звинувачень, позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, у відповідь отримав листа. про те, що його довідка є дійсною.

Після чого позивач повторно звернувся до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва для надання йому медичної допомоги як внутрішньо перемішеній особі, проте йому було повторно відмовлено.

Тому позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить суд задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідачів та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 2 групи через загальне захворювання, про що свідчить копія пенсійного посвідчення НОМЕР_1.

Крім того, ОСОБА_1 взято на облік, як особу переміщену з тимчасово окупованої території України в Управлінні праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, що підтверджується відповідною довідкою від 12.01.2015 року № . Термін довідки 19.08.2015 року продовжено на 6 місяців, а 22.02.2016 року продовжено безстроково.

12 січня 2016 року позивач звернувся до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва з метою отримання медичного обслуговування, після чого йому було надано одноразовий дозвіл на відвідування кабінету флюорографії, але в подальшому наданні медичного обслуговування відмовлено в усному порядку на підставі того, що у нього недійсна довідка внутрішньо переміщеної особи.

Листом від 21.01.2016 року № 100/05-152 начальник Управління охорони здоров'я Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації Довгань О. повідомила позивача про те, в ході звернення ним було надано довідку переселенця з самостійними виправленнями щодо продовження терміну її дії. Крім того, зазначила, що позивачу було надано дозвіл на медичне обслуговування за фактом звернення, однак для продовження дозволу на медичне обслуговування запропонувала надати довідку переселенця оформлену належним чином.

Також в листі представнику Уповноваженого з питань дотримання прав внутрішньо переміщених осіб Лукяненко Ж.В. від 13.04.2016 року № 100/05-955 начальник Управління охорони здоров'я Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації Довгань О. також зазначила, що під час звернення ОСОБА_1 було надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з відповідним чином не завіреним виправленням.

З листа Управління праці та соціального захисту населення в м. Києві від 14.03.2016 року № 105/74/л-17/11-1975 вбачається, довідка внутрішньо переміщеної особи від 12.01.2015 року № є дійсною, оскільки її дію продовжено 19.08.2015 року на наступні шість місяців, а після цього 22.02.2016 року дію довідки продовжено безстроково, про що свідчать відповідні записи на зворотному боці, завірені підписом заступника начальника управління Зайцевою А.І. та печаткою управління.

Отже вказаним листом спростовуються звинувачення відповідачів щодо самостійного внесення ОСОБА_1 виправлень до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27.02.2009 р. за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Згідно ст. 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з положеннями ст.ст. 10, 277 ЦК України, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, а позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Разом з тим, згідно ст. з 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п. 15 вказаної Постанови пленуму при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Частиною 7 ст. 277 ЦК визначено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову

В задоволенні позову в частині зобов'язання відповідачів визнати, що вони порушили його права на безперешкодне отримання медичного обслуговування слід відмовити, оскільки ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту порушеного права та зобов'язання відповідачів визнати вказаний факт не потягне за собою будь-яких правових наслідків.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовують вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215; 218 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до Управління охорони здоров'я Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва, треті особи без самостійних вимог Міністерство охорони здоров'я України, Управління праці та соціального захисту населення у Печерському районі м. Києва про захист честі, гідності та ділової репутації - задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію, яка була поширена Управлінням охорони здоров'я Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва стосовно підробки ОСОБА_1 довідки внутрішньо-переміщеної особи.

Зобов'язати Управління охорони здоров'я Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва спростувати розповсюджену ними інформацію щодо підроблення ОСОБА_1 довідки внутрішньо переміщеної особи шляхом направлення листів до Міністерства охорони здоров'я України, Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації, Уповноваженого Верховної ради України з прав людини та ОСОБА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя