Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укртелеком» м. Київ на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 5 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 березня 2016 року,

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, щоз 27 липня 2005 року по 4 березня 2015 року працював в публічному акціонерному товаристві «Укртелеком» (далі -

ПАТ «Укртелеком») на різних посадах, а з 8 листопада 2011 року по день звільнення на посаді інженера лінійних споруд електрозв'язку та абонпристроїв 2 категорії групи з експлуатації ЛКС №5242 м. Хуст регіонального центру технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі №5 (РЦТЕТТМ-5 філії «Дирекції первинної мережі» ПАТ Укртелеком». Наказом ПАТ «Укртелеком»

від 4 березня 2015 року позивач був звільнений з роботи на підставі п. 1

ст. 40 КЗпП України з 4 березня 2015 року. Зазначав, що наказом

ПАТ «Укртелеком» від 22 грудня 2014 року, прийнятого на підставі рішення Наглядової ради ПАТ «Укртелеком» про закриття (ліквідацію) філії «Дирекція первинної мережі» (протокол від 10 жовтня 2014 року), наказу ПАТ «Укртелеком» від 3 листопада 2014 року «Щодо закриття (ліквідації) філії «Дирекція первинної мережі» ПАТ «Укртелеком» та наказом

ПАТ «Укртелеком» від 24 грудня 2014 року, з якими його ознайомили під розпис 25 грудня 2014 року, було анонсовано скорочення штату працівників ПАТ «Укртелеком», як працюють у філії «Дирекція первинної мережі»

ПАТ «Укртелеком» через її ліквідацію. 25 грудня 2014 року його було попереджено про наступне вивільнення згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Ураховуючи наведене, просив визнати незаконними дії

ПАТ «Укртелеком» по видачі наказу про його звільнення без попереднього повідомлення про відсутність роботи за його професією чи спеціальністю та без пропонування йому іншої роботи, скасувати наказ про його звільнення, поновити його на посаді інженера лінійних споруд електрозв'язку та абонпристроїв другої категорії ПАТ «Укртелеком», стягнути із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 5 серпня 2015 року, з урахуванням додаткового рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконними дії ПАТ «Укртелеком» по видачі наказу від

4 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з роботи на підставі

п. 1 ст. 40 КЗпП України без попереднього повідомлення ОСОБА_4 про відсутність роботи за його професією чи спеціальністю на

ПАТ «Укртелеком» та без пропонування йому іншої роботи на

ПАТ «Укртелеком». Скасовано наказ від 4 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлено ОСОБА_4 на посаді інженера лінійних споруд електрозв'язку та абонпристроїв другої категорії ПАТ «Укртелеком». Стягнуто з

ПАТ «Укртелком» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 25 539,08 грн та 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про негайне виконання рішення суду в частині зобов'язання ПАТ «Укртелеком» поновити ОСОБА_4 на посаді інженера лінійних споруд електрозв'язку та абонпристроїв другої категорії ПАТ «Укртелеком» та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 3 600,45 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10 березня 2015 року рішення суду першої інстанції та додаткове рішення скасовано в частині задоволених вимог ОСОБА_4 щодо стягнення з

ПАТ «Укртелком» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених п. 5 ст. 4

ст. 328 ЦПК України

У касаційній скарзі ПАТ «Укртелком» просить скасувати рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 5 серпня

2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог, у цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Задовольняючи позов в частині поновлення позивача на роботі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, прийшов до правильного висновку, що при розірванні трудового договору з позивачем будо допущено порушення норм ч. 2 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП України.

Так, при звільненні за скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України роботодавець не повідомив позивача про наявність всіх вакансій на підприємстві, не надав доказів відмови позивача від переведення на іншу посаду на підприємстві ПАТ «Укртелеком».

Рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги на висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

відхилити, рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 5 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 березня 2016 року в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.С.Ткачук