Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 травня 2016 року м. Первомайськ

Справа :484/959/16-ц

Номер провадження : 2/484/1249/16

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та процентів за договором позики,

встановив:

16.03.2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05.05.2013 року ОСОБА_2 (далі відповідач) позичила у нього грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. строком до 05 квітня 2015 р., та 3 % від суми боргу щомісячно, про що було укладено договір. Однак, до сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача борг в сумі 6 000,00 грн. та суму процентів за договором позики 6 120,00 грн.

У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

05.05.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у простій письмовій формі уклали договір позики, згідно з яким остання взяла в борг у ОСОБА_1 6 000,00 грн., відсотки за користування позикою 3 % від суми боргу щомісячно; зазначені кошти ОСОБА_2 зобовязалася повернути 05.04.2015 року. Викладене підтверджується договором у простій письмовій формі від 05.05.2013 р.

Відповідно до розрахунку позивача щодо суми відсотків за користування позикою відповідач має йому сплатити 6 120,00 грн., а саме: 6000/100*3,0%*34 місяці=6120,00 грн., де 34 місяці строк з моменту отримання коштів в борг.

Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за договором позики, відповідач суду не надала.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Зазначену правову позицію викладено у Постанові ВСУ № 6-63цс13 від 18.09.2013 р.

Отже, дослідивши наданий договір укладений у простій письмовій формі, суд приходить до висновку, що справжня правова природа укладеного між сторонами договору, незалежно від найменування документа, є саме договір позики. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 88, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити в повному обсязі;

стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 12 120,00 грн. (дванадцять тисяч сто двадцять грн. 00 коп.), з яких: борг за договором позики від 05.05.2013 р. у сумі 6 000,00 грн. (шість тисяч грн. 00 коп.), відсотки за користування позикою 6 120,00 грн. (шість тисяч сто двадцять грн. 00);

стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю.Фортуна