Справа № 750/1465/15-ц
Провадження № 2/750/22/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.,

при секретарях Корж Ю.В. та Примак Т.В.,

за участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без укладення шлюбу та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом та просить встановити факт проживання сторін в будинку №242 по проспекту Миру в м. Чернігові однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2007 року до 14 липня 2007 року, визнати за сторонами право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, визнати за позивачем та відповідачем право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у листопаді 2006 року позивач познайомилася з ОСОБА_2, з яким склалися гарні стосунки та вони вирішили проживати разом. З 01 січня 2007 року сторони почали проживати разом однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу і вести спільне господарство за адресою: м. Чернігів, Проспект Миру, буд. 242, де займали окрему кімнату площею 8, 1 кв.м., разом з ними в цьому будинку проживали батьки позивача та її син - ОСОБА_3. В даному будинку сторони постійно проживали однією сімєю без шлюбу з 01.01.2007 р. до моменту реєстрації шлюбу - 14.07.2010 р., у вказаний період проживання сторони були повязані спільним побутом, вели спільне сумісне господарство, разом харчувалися, піклувалися один про одного, мали взаємні права та обовязки один перед одним. Зокрема, за час проживання однією сімєю з ОСОБА_2 за спільні кошти в березні 2007 року сторони зробили ремонт в одній із кімнат будинку, в якому попередньо проживали та придбали мякий диван. Відповідач для покращення побутових умов привіз для сторін мяке двоспальне ліжко та 3-х створчату шафу. Крім того, 21 травня 2007 року, за спільною згодою сторін був укладений договір № 43-117/21-05 про участь у Фонді фінансування будівництва для придбання для їх сімї двокімнатної житлової квартири, згідно з умовами якого, 09 червня 2007 року сторони спільно внесли перший грошовий внесок в розмірі 166500грн.

14 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб. В подальшому, на виконання умов договору № 43-117/21-05, сторонами були спільно виплачені кошти за їх житло: 29.11.2007 р. - в розмірі 10150 грн. 00коп; 01.11.2007р. - в розмірі 21000 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 197650 грн. 00коп. При цьому, сторонами спільно були виплачені грошові внески за банківську винагороду: 09.06.2007р.- в розмірі 166грн.50коп; 15.06.2007р.- в розмірі 700грн.00коп; 15.06.2007р.- в розмірі 0,70коп; 29.11.2007р. - в розмірі 10грн. 15коп, а всього на загальну суму 877грн.35коп.

Таким чином, вважає, що за час перебування у шлюбі та у фактичних відносинах з ОСОБА_2 сторонами були виплачені грошові внески за житло в розмірі 197650 грн., за які вони придбали для їхньої сімї двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 59,03 кв.м.

Спірна житлова квартира була придбана за спільні кошти, але, оскільки позивач повністю довіряла відповідачу займатися усіма справами по оформленню квартири та ніколи не перевіряла наявність записів у документах, договір № 43-117/21-05 про участь у Фонді фінансування, свідоцтво про право власності на квартиру із подальшою державною реєстрацією майна, були укладені на імя відповідача ОСОБА_2, який скориставшись довірою позивача, при укладанні договору № 43-117/21-05-про участь у Фонді фінансування будівництва, надав неправдиві відомості, зазначивши в договорі про те, що не перебуває у зареєстрованому шлюбі, з іншою жінкою однією сімєю не проживає.

У спірній квартирі після спільно проведеного в ній ремонту та її облаштування, сторони та син позивача ОСОБА_3 постійно проживають і зареєстровані.

Позивач вважає, що за час перебування у шлюбі та у фактичних відносинах з ОСОБА_2М, придбана житлова квартира АДРЕСА_3 є спільним з відповідачем майном, у звязку з чим позивач має право власності на ? частину даної квартири та оскільки відповідач відмовляється добровільно переоформити ? частину спірної квартири на позивача змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснив, що в означений позивачем період часу з нею не проживав та спільного господарства вони не вели, спірну квартиру було придбано ним за власні кошти та особисто для себе.

Заслухавши пояснення, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 15.11.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1002, але почали проживати разом з сином позивача ОСОБА_3 однією сімєю у будинку № 242 по пр. Миру в м. Чернігові з 01 січня 2007 року.

Даний факт підтверджується показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та матеріалами справи.

Так, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали суду, що є батьками позивача, вона познайомилася с відповідачем восени 2006 року, в грудні відповідач при батьках зробив пропозицію одружитися з позивачем, разом святкували ОСОБА_12 2007 рік та після цього почали проживати однією сімєю у кімнаті площею 8, 1 кв. м будинку № 242 по проспекту Миру в м. Чернігові з 01 січня 2007 року, відповідач перевіз свої меблі у лютому-березні 2007 року, у травні 2007 року купили разом диван у кімнату сина позивача та восени 2007 року разом робили ремонт в його кімнаті. Восени 2007 року сторони вирішили придбати квартиру для сумісного проживання, разом шукали варіанти, обирали план квартири, сплачували за неї спільні кошти, потім разом робили там ремонт за допомогою батьків позивача, вважаючи спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя. Аналогічні показання надали суду свідки ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показали суду, що є сусідами батьків позивача та їм особисто відомо про те, що з січня 2007 року у будинку № 242 по пр. Миру в м. Чернігові почав проживати відповідач як новий чоловік позивача. Крім того, дані пояснення підтверджуються фотокартками, на яких відображені сторони, родина та знайомі позивача, їх сумісні святкування та відпочинок у період часу, починаючи з 01 січня 2007 року, що були оглянуті кожним свідком, які підтвердили дату фотозйомки та доводи позивача (а.с. 44-49).

Згідно акту від 06.02.2015 року у будинку № 242 по пр. Миру в м. Чернігові в період з 01.01.2007 року по 10.01.2008 року постійно проживав без реєстрації як член родини ОСОБА_2 (на даний час ОСОБА_8) ОСОБА_13, вів з нею спільне господарство та займав окрему в будинку кімнату площею 8, 1 кв. м ОСОБА_2 (а.с. 83).

Відповідно до ч.2 статті 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтями 70 та 71 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За правилами ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до договору № 43-117/21-05 про участь у Фонді фінансування будівництва від 21 травня 2007 року, ОСОБА_2 передав ТОВ «Фінансова компанія «Домбуд» у довірчу власність кошти з метою отримання у власність обєкт інвестування квартиру АДРЕСА_4, строк введення в експлуатацію якого встановлено у 4 кварталі 2007 року (а.с.50-53).

На підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 29.12.2007 року ОСОБА_2 24.01.2008 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4, рішення про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно згідно Витягу КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради було прийнято 25.01.2008 року, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі (а.с. 60, 61).

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в період часу з 01 січня 2007 року до 14 липня 2007 року під час спільного проживання сторони були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, піклувалися один про одного.

Крім того, позивачем надано до суду копію трудової книжки з відомостями про роботу (а.с. 62-63) та оригінали квитанцій про сплату платежів відповідно до договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 21 травня 2007 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 64-75), що підтверджує її доводи та показання свідків з її боку щодо її участі в оплаті вартості спірного нерухомого майна.

Суд не приймає до уваги показання свідків з боку відповідача ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо проживання відповідача в означений позивачем період часу за іншою адресою, оскільки такі є неточними та суперечать зібраним по справі доказам, а свідок ОСОБА_16 лише підтвердив факт супроводу ним відповідача при внесенні останнім особисто грошей за нову квартиру, але даний факт не оспорюється й позивачем.

Таким чином, враховуючи встановлення в судовому засіданні факту сумісного проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу у будинку № 242 по пр. Миру у м. Чернігові у період часу з 01.01.2007 року до 14 липня 2007 року та беручи до уваги положення ст. 331 ЦК України, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 21.12.2015 року ринкова вартість двохкімнатної квартири АДРЕСА_5 станом на час проведення експертизи становить 474 251 грн., у звязку з чим з позивача належить стягнути на користь держави 1382 грн. 25 коп. судового збору за визнання за нею права власності на ? частину зазначеної квартири, за відрахуванням вже сплаченого судового збору при предявленні позову.

З відповідача на користь позивача належить стягнути 1722 грн. у відшкодування витрат за проведення судової експертизи та 121 грн. 80 коп. у відшкодування сплаченого судового збору за вимогу немайнового характеру, а всього 1843 грн. 80 коп.

керуючись ст. ст.10, 60, 209, 212, 213, 294 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 70, 71,74 СК України, суд, -

вирішив:

ОСОБА_11 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в будинку №242 по проспекту Миру в м. Чернігові однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2007 року до 14 липня 2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1722 грн. у відшкодування витрат за проведення експертизи та 121 грн. 80 коп. у відшкодування сплаченого судового збору, а всього 1843 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1382 грн. 25 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя