Номер провадження 2/279/1420/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі Петрук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « ВіЕйБібанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ « ВіЕйБіБанк » звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 199709 гривень 68 копійок.

В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 28 грудня 2011 року відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 31000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі зазначеному в п.3 Спеціальної частини договору (номінальна ставка) . Оскільки відповідач порушила свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, то виникла заборгованість в сумі 199709,68 гривень станом на 31 липня 2015 року.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідачка ОСОБА_1 позовних вимог не визнала, ствердила, що вказану суму кредитних коштів отримала для ОСОБА_2, яка в даний час користується грішми.

Суд вважає, що вказані позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено , що 28 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» та фізичною особою резидентом України ОСОБА_1 укладено кредитний договір №В1аЖГА00090523.

За умовами вказаного договору банк надав відповідачці ОСОБА_1 кредит на поточні потреби в розмірі 31000 гривень з кінцевим терміном повернення кредиту 28.12. 2014 року.

Відповідно до п.2.4.2 Договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом наведеному у додатку №1 цього договору .

За умовами спеціальної частини договору ( п.3) процентна ставка становить 0,01% річних, а щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 3% від суми кредиту.

За змістом статей 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором ОСОБА_3 або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.2.5.2 договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі і надав ОСОБА_1 кредит у розмірі встановленому договором.

Проте, відповідачка свої зобовязання не виконала і станом на 31 липня 2015 року має заборгованість в сумі 199709,68 гривень, яка складається :

-24956,75 гривень заборгованість за кредитом;

-6,26 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом;

-23382,01 гривень - комісія за розрахункове обслуговування;

-151364,66 гривень пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За вимогами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За таких обставин суд приходить до висновку , що право Банку на отримання боргу за кредитним договором від відповідача є доведеним.

Проте, суд приходить до висновку, що сума пені за несвоєчасне погашення кредиту 151364,66 гривень не співмірна із порушенням зобовязань відповідачем.

Так, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф,пеня це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання , тобто ця сума є неустойкою .

Згідно зі ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума , її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Дана стаття надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків та наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З аналізу правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі №6-100цс14, вбачається, що передбачені ч.3ст.551 ЦК України підстави для зменшення розміру неустойки мають самостійний характер та визначаються у кожному випадку окремо в залежності від обставин справи.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в п. 27 розяснив , що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні ; не лише майнові , але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання ).

Оскільки нарахований позивачем розмір пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором ( 151364,66 грн.) значно перевищує заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню ( 24956,75 грн.), та враховуючи ступінь виконання зобовязання боржником ( майже 40%); її майновий стан, вік, стан здоровя , суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яка підлягає до стягнення.

За таких обставин , виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобовязання, санкція у вигляді пені спрямовується на забезпечення виконання боржником своїх зобовязань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити її до збагачення . Враховуючи зазначені обставини, вочевидь не співмірність між передбаченою санкцією і порушенням зобовязання, значний розмір пені, керуючись засадами розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір пені необхідно обмежити сумою в 2000 гривень, що є достатньою для забезпечення задоволення інтересів позивача і водночас не порушить баланс між його інтересами та інтересами позичальника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачкою ОСОБА_1 не виконано грошових зобовязань, передбачених умовами кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, тому вона підлягає стягненню з відповідачки.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 213-215 ЦПК України, ст. ст.526, 1050,1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський ОСОБА_3» 50345 ( пятдесят тисяч триста сорок пять ) гривень 02 копійки заборгованості за кредитним договором від 28 грудня 2011 року .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім ) гривень судового збору .

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя Коваленко В.П.