Справа №442/3670/16-ц
Провадження №2/442/1372/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи органу опіки і піклування Дрогобицької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, суд -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з даним позовом,в якому просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_3, який укладено 23 лютого 2013 року про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області зроблено відповідний актовий запис №32, та визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком, ОСОБА_2 Віталієвичем.

Позов мотивує тим, шлюбні відносини між ними припинені фактично зразу після народження сина, спільне господарства не ведеться, проживають окремо, відповідачка весь цей час проживає в іншому місці - в м Одесі, де навчається. При таких обставинах, шлюб носить формальний характер, сім'я фактично розпалась, а тому просить шлюб розірвати. Також, зважаючи на тривалий час проживання сина з батьком, прихильність дитини до батька те те, що відповідачка не має постійного заробітку, не має природної прихильності до дитини та інші обставини просить суд визначити місце проживання дитини з батьком.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення, які по суті, змісту та мотивам відповідають викладеному в позовній заяві, просили шлюб розірвати, визначити місце проживання сина з батьком, оскільки таке буде в інтересах дитини.

Відповідач в судове засідання не з»явилася, однак подала суду нотаріально завірену заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог в повному обсязі не заперечила.

Представник третьої особи - органу опіки і піклування Дрогобицької міської ради ОСОБА_5 не заперечив проти вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини із батьком, пояснив, що це буде в інтересах дитини, щодо вимог в частині розірвання шлюбу поклався на думку суду.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб 23.02.2013 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, про що в книзі реєстрації актів одруження зроблено запис за №32, свідоцтво серії 1-СГ №204030 від 23.02.2013 року( а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с 9).

Так, згідно частини 1статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 та 4 статті 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Тому суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх стосунків, їхній шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Водночас, у відповідності до п.14, 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч.1ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Вирішуючи спір про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6, судом встановлено, що позивач - батько, офіційно працює на посаді менеджера з продажу ФОП «Гламур» (а/с16), позитивно характеризується за місцем проживання (а/с20), має належні умови для проживання (акт обстеження умов матеріально-побутових умов сім»ї від 08.12.2015 року, 08.09.2015 року а/с 21,22) та дохід для утримання дитини. Неповнолітній ОСОБА_6 проживає разом та перебуває на утриманні у ОСОБА_2 (довідка № 192 від 25.04.2016 року а/с10, від 25.04.2016 року а/с 15). Крім цього, суд бере до уваги те, що відповідачка, хоч і не з»явилася, проте подала нотаріально завірену заяву про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Водночас, суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до ст.ст.141, 142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між ними, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Враховуючи, суд вважає, що визначення місця проживання сина ОСОБА_6 разом з відповідачем в повній мірі має відповідати розвитку та інтересам дитини.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України та ст.ст.105, 110, 112,160,161 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який укладено 23 лютого 2013 року та зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис за №32.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Нагірна О.Б.