Справа № 567/685/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно звернулась ОСОБА_1

Свою позовну заяву мотивує тим, що для її баби ОСОБА_6, яка померла 01.01.2002 року, на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.1989 року належав житловий будинок з надвірними будівлями, які знаходяться в с. Кургани по вул. Гагаріна,9 Острозького району Рівненської області. Вважає, що віднесення сільською радою даного будинковолодіння до суспільної групи колгоспний двір є помилковим, а тому дане будинковолодіння фактично належало ОСОБА_6 не як голові колгоспного двору, а на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.1989 року.

Вказує, що спадкоємцем вказаного майна за заповітом була ОСОБА_7, як така, що на момент смерті проживала разом зі спадкодавицею та фактично вступила в управління спадковим майном.

07.11.2015 року ОСОБА_7 померла, спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_1

Зазначає, що вона як спадкоємець після смерті матері ОСОБА_7 має право на зазначене майно, а реалізувати його не може, так як за життя ОСОБА_7 не зареєструвала за собою право власності на даний житловий будинок з надвірними будівлями, що неможливо зробити зараз у зв'язку з її смертю.

В судове засідання сторони не з'явились. В поданій до суду заяві позивач позовні вимоги підтримала, просить суд розглядати справу за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Острозького району Рівненської області в судове засідання не зявились, в поданих заявах позов визнали, просять справу розглянути за їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями доведений і підлягає задоволенню.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

З договору купівлі-продажу від 05.12.1989 року вбачається, що 30.05.1974 року між ОСОБА_8, як продавцем, та ОСОБА_6, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в с. Кургани по вул. Гагаріна, 9 Острозького району Рівненської області.

Згідно довідки ОСОБА_5 сільської ради Острозького району Рівненської області №439 від 20.05.2016 р. будинок №9 по вул. Гагаріна в с. Кургани Острозького району Рівненської області належить до колгоспного двору, головою якого зазначена ОСОБА_6

Згідно виписки з погосподарської книги с. Кургани № 1 особовий рахунок № 678, будинок №9 по вул. Гагаріна в с. Кургани рахується за ОСОБА_7

Згідно довідок №437, 438 від 20.05.2016 р. виданих ОСОБА_5 сільською радою, в зазначеному будинку станом на 15.04.1991 р. та 01.01.2002 р. були зареєстровані : голова двору ОСОБА_6, донька ОСОБА_7, внучка - ОСОБА_1, правнука ОСОБА_9, правнука ОСОБА_2, правнук ОСОБА_2

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Тобто розмір частки кожного члена колгоспного двору мав би становити по 1/6.

Разом з тим, відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів", визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками № 69.

Згідно зі змістом Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

З трудової книжки від 02.04.1980 року на ім'я ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_6 починаючи з 22.05.1979 року працювала на посаді робітника в Радгоспі "Ударник" та була звільнена 20.10.1988 року у звязку з виходом на пенсію.

Згідно листа управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі Рівненської області № 1531/02 від 19.07.2016 року ОСОБА_6 було призначено пенсію за віком з 16.05.1973 року, стаж враховано по 31.12.1984 року.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм щодо правильності зарахування спірного будинковолодіння до суспільної групи господарств - колгоспний двір, судом встановлено, що на момент придбання спірного будинковолодіння в 1989 році ОСОБА_6, яка була головою господарства, не була членом колгоспу, станом на 15.04.1991 року взагалі не працювала, а відтак зазначене будинковолодіння до суспільної групи колгоспного двору не відноситься. За таких обставин, відповідно до ст.227 ЦК УРСР саме ОСОБА_6 стала власником спірного житлового будинку

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 107952 виданого 02.01.2002 р., ОСОБА_6 померла 01.01.2002 року в с. Кургани.

ОСОБА_6 була матір'ю ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЄ № 618884 виданого 13.04.1957 р.

Згідно заповіту від 25.07.2000 року посвідченого ОСОБА_5 сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованого в реєстрі за №37, ОСОБА_6 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці ОСОБА_7

Згідно заповіту від 04.09.2001 року посвідченого ОСОБА_5 сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованого в реєстрі за №31, ОСОБА_6 заповіла своїй дочці ОСОБА_7 ощадну книжку з усіма нарахуваннями.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46022101 від 03.12.2016 року встановлено, що на день смерті заповідача ОСОБА_6 вказані заповіти змінено чи скасовано не було.

Згідно довідки ОСОБА_5 сільської ради Острозького району Рівненської області №609 від 19.07.2016 року на день смерті ОСОБА_6 з нею в господарстві в с. Кургани Острозького району Рівненської області вул. Гагаріна,9 була зареєстрована та проживала ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_7 заяви про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не подавала, спадкова справа не заводилась, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46022118 від 03.12.2016 року, згідно якого інформація яка б відповідала даті та місцю смерті ОСОБА_6 у Спадковому реєстрі відсутня.

Водночас, оскільки на день смерті ОСОБА_6 ОСОБА_7 проживала разом з нею, заяви про відмову від спадщини не подала, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а отже відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) є такою, що прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_6

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7, як спадкоємиці за заповітом ОСОБА_6, фактично належав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Кургани по вул. Гагаріна, 9 Острозького району Рівненської області.

З свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №182888 виданого 09.11.2015 р., встановлено, що ОСОБА_7 померла 07.11.2015 року в с. Кургани Острозького району.

Згідно довідки ОСОБА_5 сільської ради Острозького району Рівненської області № 440 від 20.05.2016 року на день смерті ОСОБА_7 з нею в господарстві в с. Кургани Острозького району Рівненської області вул. Гагаріна, 9 були зареєстровані: дочка - ОСОБА_1, внук ОСОБА_2

Згідно довідки № 368/01-16 від 17.09.2016 р. Острозької районної державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_7 заведено спадкову справу № 65/2016. Від ОСОБА_1 подано заяву про прийняття спадщини за законом, заповітів від імені спадкодавця не посвідчувалось, відомості про інших спадкоємців в Острозькій державній нотаріальній конторі відсутні.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43376374 від 25.03.2016 року встановлено, що заповітів від імені ОСОБА_7 не посвідчувалось.

З матеріалів спадкової справи № 65/2016 встановлено, що ОСОБА_1 подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за правилами ст.1268,1269 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 11.10.2016 року відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_6, ОСОБА_7 на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в с.Кургани по вул. Гагаріна,9 Острозького району Рівненської області, відсутні.

Відповідно до положень діючого на момент виникнення права власності на спірний будинок законодавства обовязкова державна реєстрація права власності на будинок у сільській місцевості не була передбачена.

Разом з тим, нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.05.2016 р.

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 зазначеного Кодексу).

За ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В той же час, право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п. 11 ч. 1 ст.346 ЦК України право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_7 права власності на майно, та враховуючи, що ОСОБА_1 має право на спадщину після смерті ОСОБА_7, як спадкоємець першої черги, то за нею як спадкоємцем за законом слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, які знаходяться в с.Кургани Рівненської області по вул. Гагаріна, 9.

На підставі п. 4 ст. 25, п. 11 ч.1 ст. 346, ст.ст. 328 ЦК України, ст.ст. 530, 548-549 ЦК УРСР, керуючись ст.ст.10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом ОСОБА_7 право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в с.Кургани Острозького району Рівненської області по вул. Гагаріна, 9.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_10