У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Мартинюка В.І., Попович О.В.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подану їх представником ОСОБА_5, про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міського управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_6 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подану їх представником ОСОБА_5, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду зі скаргою, в порядку ст. 58 п. 4 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження, подану їх представником ОСОБА_5., в якій просили визнати неправомірними дії старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського МУЮ в Закарпатській області ОСОБА_6 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню № 23967909 від 23 серпня 2012 року, скасування постанови. Крім того просили поновити їм строк на звернення до суду, визнавши поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки оскаржувану постанову вони отримали 03 червня 2015 року у міському відділі державної виконавчої служби Мукачівського МУЮ в Закарпатській області.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2015 року поновлено скаржника строк на звернення до суду, у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 25 серпня 2015 року ухвала Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2015 року залишена без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 серпня 2015 року та ухвала Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2015 року, винести ухвалу, якою визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Мукачівського МУЮ в Закарпатській області Капралова С.І. щодо винесення постанови при стягненні виконавчого збору по виконавчому провадженні № 23967909 від 23 серпня 2012 року із скасуванням даної постанови, посилаючись на незаконність оскаржуваних ухвал.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Звернувшись до суду із скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця скаржники в скарзі зазначили, що вони неодноразово здійснювали візит до міського відділу ДВС Мукачівського МУЮ, однак постанови про відкриття виконавчого провадження їм не вручали і не повідомляли про її існування, постанови про примусове виконання чи надання строку для добровільного виконання також не отримували, про виконавче провадження їм не було відомо. Лише 03 червня 2015 року у міському відділі державної виконавчої служби Мукачівського МУЮ в Закарпатській області їм вручили постанову від 23 серпня 2012 року про стягнення виконавчого збору.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що боржником та його представником не доведено наявність підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, передбачених ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», не доведено, що рішення суду боржником виконано в добровільному порядку або ним оскаржена постанова про відкриття виконавчого провадження.

З висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам по справі.

Так, в матеріалах справи відсутні дані про те, що в строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження», відповідачем було своєчасно направлено позивачам та вручено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виконання судового рішення.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-785цс15 від 06 липня 2015 року.

Суд першої інстанції не в повній мірі встановили належним чином обставини по справі, зокрема, не з'ясували питання чи надсилав державний виконавець ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постанову про відкриття виконавчого провадження та надання строку на його добровільне виконання, чому оскаржувана постанова була вручена скаржникам лише 03 червня 2015 року, судом не досліджувалось виконавче провадження, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до положень статті 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Переглядаючи справу за апеляційною скаргою суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені обставини, не перевірив доводи апеляційної скарги та залиши без змін ухвалу суду першої інстанції, яка ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

За таких обставин, відповідно до ст. 338 ЦПК України оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подану їх представником ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 серпня 2015 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Мартинюк

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко