Справа №490/5475/15-ц 29.08.2016 29.08.2016 29.08.2016
Провадження №22-ц/784/1997/16
Головуючий першої інстанції: Гуденко О.А.
Категорія 59 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем

судового засідання : ОСОБА_3

з участю:

представників

позивачки - ОСОБА_4, ОСОБА_5

відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_7 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.07 2016 р. за

позовом

ОСОБА_7 до Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Центральний ВДВС Миколаївського МУЮ), приватного підприємства «Нива - В.Ш.» (далі - ПП «Нива - В.Ш.»), ОСОБА_9, ( третя особа - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, акту про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

встановила:

10.06.2015 р. ОСОБА_7 звернулася з позовом до Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ, ПП «Нива- В.Ш.», ОСОБА_9, про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, акту про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Позивачка зазначала, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.02.2010 р. ухвалено про стягнення з неї на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ( на даний час - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») 1145193 грн. 41коп. в рахунок заборгованості, яка виникла за укладеним з банком кредитним договором від 21.05.2008 р.

В забезпечення цих кредитних зобов'язань 21.05.2008 р. було укладено договір іпотеки про передачу в заставу нежитлових приміщень на цокольному поверсі житлового будинку АДРЕСА_1

Після відкриття виконавчого провадження Центральним ВДВС Миколаївського МУЮ зазначений предмет іпотеки передано на реалізацію з прилюдних торгів за договором від 28.09.2012 р. з ПП «Нива- В.Ш.»

Посилаючись на те, що торги від 12.12.2012 р. проведені ПП «Нива- В.Ш.» з порушенням діючого законодавства, при цьому порушені майнові права боржника, позивачка просила про задоволення позовних вимог.

Зокрема, позивач посилалася на те, що не була належним чином повідомлена про результати визначення вартості чи оцінки майна, про час та місце проведення торгів, найменування, опис та характеристики майна, його площу та призначення об'єкта, відомості про земельну ділянку, на якій воно розташоване, стартову ціну, строки сплати та суму гарантійного внеску учасника торгів, найменування, адресу банку, номер рахунка для його сплати, порядок та строки розрахунків за придбане на торгах майно, дату, час та місце ознайомлення з майном, що виставлене на торги.

При цьому і інформаційне повідомлення усієї необхідної інформації не містить.

Мало місце також порушення, яке полягає у тому, що торги були проведені з участю одного учасника.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.07 2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на необґрунтованість висновків суду щодо відсутності правових підстав для визнання прилюдних торгів недійсними.

Крім того, апелянт посилалася на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, виконавчого провадження, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його порушення способами, визначеними частиною другою цієї статті, у тому числі, визнання недійсним правочину, укладеного з недотриманням вимог установлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК.

Коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах визначених законом, такий правочин, відповідно до приписів ч. ч.1, 3 ст. 215 ЦК, може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 р. № 898-IV ( далі - Закон № 898-IV) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У силу іпотеки право іпотекодержателя одержати задоволення за рахунок заставленого майна виникає у разі невиконання боржником (іпотекодавцем) своїх зобов'язань.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки встановлені у ст. ст. 12, 33 Закону № 898-IV та у ст. 589 ЦК України.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону № 898-IV).

В той же час, відповідно до приписів ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) звернення стягнення на предмет іпотеки полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації і здійснюється з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону № 898-IV реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна передбачений Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27 жовтня 1999 року ( далі - Тимчасове положення).

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 43 Закону № 898-IV організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів.

У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Аналогічні вимоги містяться у п. 3.5 та п. 3.11 Тимчасового положення.

Частиною третьою статті 45 Закону № 898-IV передбачено, що прилюдні торги з реалізації іпотечного майна проводяться принаймі за умови присутності одного учасника.

У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною.

При цьому стаття 49 цього ж Закону передбачає можливість уцінки майна на 25 та 50 відсотків у разі визнання торгів такими, що не відбулися та призначення других і третіх торгів, в разі, коли іпотекодержатель відмовиться від права на придбання іпотечного майна за початковою ціною.

У даній справі звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та передача на примусову реалізацію, здійснена державним виконавцем в порядку примусового виконання виконавчого листа № 2-2-246/2010, виданого 14.05.2010р. на підставі заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.02.2010р. про стягнення з ОСОБА_7 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ( на даний час - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») 1145193 грн. 41коп. в рахунок кредитної заборгованості.

Матеріали справи і зокрема, матеріали виконавчого провадження містять належні докази про направлення організатором торгів на адресу державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, повідомлення про проведення прилюдних торгів, призначених на 26.102012 р. та повідомлення про повторні торги і переоцінку майна на 30.11.2012 р. і на призначені втретє торги від 28.12.2012 р.

Зазначені повідомлення на адресу власниці іпотечного майна надсилались за місцем реєстрації її міста проживання.

Інші виклики та повідомлення про оцінку майна надсилалися їй одночасно за адресами місця реєстрації, фактичного проживання та знаходження іпотечного майна.

Матеріали справи містять докази вжиття належних заходів державним виконавцем щодо встановлення наявності іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Суд у відповідності до вимог ст. ст. 10, 60, 179, 185 та ст. ст. 212, 213 ЦПК України, вжив належних заходів до повного та всебічного дослідження зазначених обставин справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам, які свідчать про дотримання організатором торгів вимог Тимчасового положення та ухвалив правильне та обґрунтоване зібраними доказами рішення про відмову у визнанні торгів недійсними.

При цьому, суд правильно виходив з того що, по-перше, фактичне неотримання відповідних повідомлень позивачкою, не може свідчити про порушення вимог Тимчасового положення, оскільки іпотекодавець не повідомила ні іпотекодержателя,ні державного виконавця про зміну свого постійного місця проживання чи перебування.

До того ж, відповідні інформаційні повідомлення були розміщені на офіційному веб-сайті державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, які містили інформацію, як про час та місце проведення торгів, так і про характеристики іпотечного майна, умови ознайомлення з ним, розмір та строки сплати гарантійного внеску.

Крім того, саме по собі неотримання повідомлення не може бути підставою для визнання торгів недійсними, за відсутності переконливих доказів того, що зазначена обставина вплинула на результати торгів та призвела до порушення цивільних прав заставодавця.

Саме такого змісту висновок містить постанова Верховного Суду України від 18.11.2015 р. №6-1884цс-15, який обґрунтовано враховано судом першої інстанції при оцінці доказів направлення повідомлень боржниці про оцінку предмета іпотеки, про призначені торги та чергову уцінку зазначеного майна.

Позивачкою не надано доказів наявності у неї іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення за виконавчим документом, а судом, в свою чергу, достовірно встановлено, що державним виконавцем вжито вичерпних заходів для його пошуку.

Таким чином, державний виконавець правомірно передав іпотечне майно на реалізацію з прилюдних торгів, відповідно до повноважень, наданих ст.. 52 Закону № 606-XIV, за відсутності рішення суду про звернення стягнення та за участі у третіх торгах одного учасника.

Встановивши, що проведення торгів на таких умовах є правомірним, суд при ухваленні рішення обґрунтовано врахував відповідні висновки постанов Верховного Суду України від 27.04.2016 р № 6-54цс-16 та від 13.06.16 р.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавче провадження відкрите не за місцем проживання боржниці, не заслуговують на увагу, оскільки стосуються посилань на порушення, які мали місце до арешту та передачі майна на торги, що виходить за межі позову.

Безпідставними є також і посилання на формальність дій державного виконавця щодо встановлення наявності іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Адже апелянт не зазначає інше майно, яке було наявним на період здійснення дій з пошуку майна боржника.

Також не заслуговують на увагу і доводи щодо неотримання звіту про оцінку майна та повідомлень про його оцінку, так, як державний виконавець виконав вимоги закону щодо направлення відповідних викликів та повідомлень за місцем реєстрації місця проживання боржника.

Посилання на наявність заборгованості боржниці перед іншими кредиторами, як фактор, що не дозволяє за таких умов передати іпотечне майно на публічні торги, не мають значення для вирішення питання про недійсність торгів, оскільки зазначені кредитори, а саме, ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «ВАБ банк» не мають зареєстрованого пріоритету на іпотечне майно. По-друге, їм повернуто виконавчі документи постановами державного виконавця від 19.10.2015 р. ( а. с. 4, 35 т-2 справи), в матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про їх оскарження.

І таким чином відсутні докази того, що зазначені обставини вплинули на результати торгів.

Встановлене не дає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.07 2016 р.- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В.Серебрякова