АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1226/15-ц Номер провадження 22-ц/786/476/16Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н. В. Доповідач ап. інст. Буленко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Буленка О.О.

Суддів: Дорош А.І.., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 10 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення грошових коштів за неякісний товар ,-

В С Т А Н О В И Л А :

16 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про повернення грошових коштів за неякісний товар . В обґрунтування позову зазначив, що 07.10.2014 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_4 продав йому компресор «Skoda PKD» за 60000,00 грн. На підтвердження даного факту між сторонами складено розписку про те, що ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_4грошові кошти 60000,00 грн. за компресор «Skoda PKD». Проте одразу після передачі компресора за договором купівлі-продажу, позивач виявив недоліки, які унеможливлюють його використання за цільовим призначенням. Таким чином відповідач продав йому неякісний товар. З огляду на наведене, позивач просив на підставі вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 60000,00 грн. за проданий неякісний товар.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 10 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення грошових коштів за неякісний товар - відмовлено.

З рішенням суду не погодився позивач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що він як споживач має право на повернення товару неналежної якості протягом 14 днів. Також вказав, що суд не надав йому можливості знайти акредитовану установу, яка візьметься за проведення експертизи компресора. Крім того, до апеляційної скарги, позивачем було надано клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення технічного стану та придатності до використання компресора Skoda PKD 121. В обґрунтування клопотання вказав, що судом призначались експертизи для з'ясування стану компресора, але останні проведені не були. Однак, 10 грудня 2015 року судом першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для пошуку акредитованої випробувальної лабораторії або експертної установи, яка візьметься за проведення експертизи спірного компресора та розглянув справу на підставі наявних доказів. В свою чергу, 17 грудня 2015 року він отримав лист від ТОВ « Судова незалежна експертиза України», в якому було підтверджено, що дана установа має змогу провести відповідну експертизу.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 вказав, що доводи апеляційної скарги є такими, що не відповідають дійсності, оскільки позивачу при покупці спірного компресора була надана інформація про його характеристики та властивості шляхом його комісійного огляду та випробування, що спростовує посилання позивача на те, що внаслідок надання йому недостовірної інформації, він придбав компресор який не має потрібних властивостей.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,заперечення на апеляційну скаргу, вважає, за необхідне її відхилити за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, не підпадають під дію Закону України « Про захист прав споживачів», а тому підлягають вирішенню відповідно до норм цивільного законодавства. В свою чергу, позивачем не було надано доказів в обґрунтування факту, що на момент передачі йому спірного компресора, останній мав суттєві недоліки, які унеможливлювали його використання за призначенням.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечувалося сторонами у справі , що 07.10.2014 року ОСОБА_6 продав ОСОБА_3 компресор «Skoda PKD» за 60000,00 грн., що в свою чергу, підтверджується письмовою розпискою від 07.10.2014 року (а.с.5).

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пунктів 3, 18 ч. 1 ст. 1 Закону « Про захист прав споживачів» виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Тобто ЗУ « Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

На відносини, де виробником і продавцем товарів, виконавцем робіт і надавачем послуг є громадянин, що не є підприємцем, а також на випадки, де набувачем товарів, користувачем послуг є підприємства, установи, організації - дія цього Закону не поширюється.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач у справі є виробником, продавцем товарів, виконавцем робіт, або надавачем послуг, в розумінні ст. 1 ЗУ « Про захист прав споживачів», тобто є суб'єктом господарювання, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що спірні правовідносини не підпадають під регулювання даного Закону.

В свою чергу, вказані спірні правовідносини між сторонами регулюються нормами цивільного законодавства.

Так, статею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 компресор «Skoda PKD 121», за що отримав від останнього грошові кошти в розмірі 60000,00 грн., про що між сторонами укладено письмову розписку, в якій, в свою чергу, не зазначено вимог щодо якості проданого товару, не визначено гарантійного строку та інші обставини, передбачені в наведених нормах закону.

Крім того, як було встановлено судом першої інстанції, сторони домовились про продаж компресора «Skoda PKD 121», який раніше був у використанні, ремонтувався.

Згідно з показаннями свідків, допитаних судом першої інстанції, та відеозапису з камер спостереження вбачається, що 07.10.2014 року позивач зі своїми фахівцями при купівлі оглядали компресор, вмикали його та не мали зауважень до його роботи. Цей факт не заперечував і позивач, хоча зазначив, що компресор перевірявся не в роботі, а на холостом ходу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 липня 2015 року, 02 вересня 2015 року та 04 листопада 2015 року призначалась судова товарознавча експертиза, виконання якої доручалось експертам Харківського науково- дослідницького інституту судових експертиз ім.Бокаріуса, Черкаського відділення Київського науково - дослідницького інституту судових експертиз, Київського науково дослідницького інституту судових експертиз.

Згідно відповідей даних експертних установ, проведення даної експертизи неможливо в зв'язку з відсутністю фахівців в галузі виготовлення, експлуатації та ремонту компресора Skoda PKD 121, а також відсутності спеціалізованого лабораторного обладнання / а.с. 48-49, 60,88/

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вжито всіх можливих заходів для з'ясування наявності чи відсутності дефектів у компресора на момент його передачі.

Крім того, колегія суддів вважає, що не підлягає до задоволення клопотання позивача про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення технічного стану та придатності до використання компресора Skoda PKD 121, виходячи з наступного.

Так, обґрунтовуючи необхідність проведення експертизи позивач вказав, що судом першої інстанції тричі призначались експертизи для з'ясування стану компресора, але останні проведені не були в зв'язку з відсутністю технічної можливості дослідження спірного компресора. В свою чергу, 17 грудня 2015 року він отримав лист від ТОВ « Судова незалежна експертиза України», в якому було підтверджено, що дана установа має змогу провести відповідну експертизу.

Колегією суддів було зобов'язано позивача надати інформацію чи має дана установа ліцензію на проведення експертних робіт, однак позивач в судове засідання не з'явився, жодних документів щодо експертної установи не надав, повторного клопотання на адресу суду не надходило, що позбавило суд апеляційної інстанції можливості вирішити дане клопотання..

З врахуванням колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, і закон який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 10 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : О.О. Буленко

Судді: А.І.Дорош В.М.Триголов