Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючої Герчаківської О.Я.,
з участю секретаря Субчак Г.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, завданих у ДТП, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3, ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
25 січня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом винесено рішення, яким позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, завданих у ДТП задоволено частково. Визначено ступінь вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 квітня 2014 року, приблизно о 12 год. на км. 122+100 автодороги Н-02 «Львів-Тернопіль за участю автомобілів «INFINITI QX80», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS I», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, у співвідношенні 60 % вини у діях водія ОСОБА_3 та 40 % вини у діях водія ОСОБА_2. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 50 000,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «INFINITI QX80», реєстраційний номер НОМЕР_1, та 400,00 грн. витрачених на оцінку майна. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 81 766,49 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «INFINITI QX80», реєстраційний номер НОМЕР_1, та 3 000,00 грн. грошового відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3, ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в користь ОСОБА_2 50 000,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS I», реєстраційний номер НОМЕР_2. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 2 000,00 грн. грошового відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Питання про розподіл судових витрат при винесенні судом вказаного рішення судом не вирішувалось.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Учасники судового розгляду в судове засідання не зявилися, а тому суд, у відповідності до змісту ч.3 ст.220 ЦПК України, ухвалює додаткове рішення за їх відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі документи щодо понесених сторонами судових витрат, суд встановив наступне.
Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2016 року позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, завданих у ДТП задоволено частково. Визначено ступінь вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 квітня 2014 року, приблизно о 12 год. на км. 122+100 автодороги Н-02 «Львів-Тернопіль за участю автомобілів «INFINITI QX80», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS I», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, у співвідношенні 60 % вини у діях водія ОСОБА_3 та 40 % вини у діях водія ОСОБА_2. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 50 000,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «INFINITI QX80», реєстраційний номер НОМЕР_1, та 400,00 грн. витрачених на оцінку майна. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 81 766,49 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «INFINITI QX80», реєстраційний номер НОМЕР_1, та 3 000,00 грн. грошового відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3, ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в користь ОСОБА_2 50 000,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS I», реєстраційний номер НОМЕР_2. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 2 000,00 грн. грошового відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В силу ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.
Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції до 01 вересня 2015 року) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для майнового та немайнового характеру.
Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції до 01 вересня 2015 року) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір стягується в сумі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати; позовної заяви про відшкодування моральної шкоди судовий збір визначається з урахуванням ціни позову, що встановлюється згідно з підпунктом 1 цього пункту, тобто 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем-відповідачем ОСОБА_1 при поданні позовної заяви про стягнення матеріального збитку, завданого у ДТП, було сплачено судовий збір у розмірі 1321,66 грн., що становить 1% ціни позову, та включає в себе судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру. Згодом, за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, в частині стягнення моральної шкоди, позивач-відповідач сплатила судовий збір в розмірі 450,00 грн. Також за складення висновку №2380 судової автотехнічної експертизи ОСОБА_1 було оплачено 2583,00 грн.
В свою чергу, відповідач-позивач ОСОБА_2 за подання зустрічної позовної заяви оплатив судовий збір в розмірах: 564,85 грн. за подання позовної заяви майнового характеру та 243,60 грн. за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди. Окрім цього, ОСОБА_2 було оплачено 738,00 грн. за складення висновку №641 судової автотехнічної експертизи.
Враховуючи зміст процесуального закону, суд виходить з того, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.
Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що відповідно до статті 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров'я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством.
При цьому витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК).
Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК.
За вказаних обставин, суд вважає за доцільне постановити додаткове рішення до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 липня 2014 року, яким стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 489,01 грн. судового збору та 955,71 грн. витрат, понесених на проведення судової автотехнічної експертизи; стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 841,65 грн. судового збору та 1627,29 грн. витрат, понесених на проведення судової автотехнічної експертизи; стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 500,00 грн. судового збору та 656,82 грн. витрат, понесених на проведення судової автотехнічної експертизи; стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 17,05 грн. судового збору та 81,18 грн. витрат, понесених на проведення судової автотехнічної експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.6, п.п.1, ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (з врахуванням змін та доповнень), ст.ст.88, 197, 220 ЦПК України, суд, -
Постановити додаткове рішення до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2016 року.
Стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 489,01 грн. судового збору та 955,71 грн. витрат, понесених на проведення судової автотехнічної експертизи.
Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 841,65 грн. судового збору та 1627,29 грн. витрат, понесених на проведення судової автотехнічної експертизи.
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 500,00 грн. судового збору та 656,82 грн. витрат, понесених на проведення судової автотехнічної експертизи.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 17,05 грн. судового збору та 81,18 грн. витрат, понесених на проведення судової автотехнічної експертизи.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Головуюча О.Герчаківська