Справа № 466/7464/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/3517/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, -

встановила:

Оскарженою ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року скаргу ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції - залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, оскільки вона не знала і не могла знати про дату, час і місце проведення судового засідання 9 листопада 2015 року, тому що не отримувала судової повістки. Вказує, що суд не переконався чи вручене їй повідомлення про призначення судового засідання, а тому вважає, що суд безпідставно залишив її скаргу без розгляду.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судових повісток, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити у відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст.207 ч.1 п.3 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з тих підстав, що належним чином повідомлені заявник та його представник не прибули у судові засідання, які відбулися 03.11.2015 року та 09.11.2015 року та заяви про розгляд справи за його відсутності не подали.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Встановлено, що про судове засідання 09 листопада 2015 року заявник та його представник не повідомлялися, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи розписок про вручення судових повісток.

В той же час при вирішенні питання про залишення даного позову без розгляду у зв'язку з тим, що заявник та його представник повторно не з'явилися в судове засідання, суд не досліджував причини їх неявки в судове засідання, а виходив лише з того, що незалежно від причин неявки заявника та його представника є підстави залишення даного позову без розгляду.

Цим самим суд не досліджував причини неявки в судове засідання ОСОБА_2. та її представника ОСОБА_4 чим порушив їх права.

Згідно ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у пункті 24 Рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України та пункті 23 Рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Право на публічний розгляд справи позбавлене сенсу, якщо сторона, яка бере участь у справі, не повідомляється про судовий розгляд з таким розрахунком, що особа, яка викликається, мала достатньо часу для явки в суд у тому випадку, якщо особа вирішить скористатися своїм правом, передбаченим національним законодавством (пункт 21 у рішенні ЄСПЛ у справі "Яковлєв проти Російської Федерації").

Зважаючи на викладене, судом першої інстанції не було дотримано порядку повідомлення заявника та його представника про розгляд справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення останнім судових повісток.

З огляду на мотиви, зазначені вище, у районного суду не було підстав відповідно до ч. 3 ст. 169, ч. 3 ст. 207 ЦПК України залишати позовну заяву без розгляду.

За наведених обставин, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, а тому оскаржувану ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі в силу п.4 ч.2 ст. 307 ЦПК України необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1. ст.314 , ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року - скасувати та справу направити в той же суд для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Богонюк М.Я.

Ванівський О.М.