Справа № 495/4010/16-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
20 вересня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючої судді Чебан Н.В.
при секретарі Ткаченко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної злочином,-
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав наведених в позові.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.32-33).
Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, тож
суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд приходить до наступного.
Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.02.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і на підставі санкції даної статті призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі.Відповідно до ст.75,76 України звільнено обвинуваченого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Так, зазначеним вироком встановлено, що 16.08.2015 року приблизно о 05 годині ОСОБА_2 перебуваючи біля магазину «Оранж», що розташований по вул. Лазурна, 38 станція Лиманська смт.Затока м.Білгород-Дністровський Одеської області на грунті виниклих у ході сварки неприязних відносин, наявною при собі бейсбольною битою наніс потерпілому ОСОБА_1 декілька ударів в область голови та тулуба. Як вбачається із даного вироку ОСОБА_2 повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину та щиро розкаявся(а.с.4-9).

У сенсі положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач зазначає, що внаслідок скоєного злочину та нанесеного ушкодження здоровя ним були витрачені кошти на лікування в сумі 7849,63 грн. Обґрунтовуючи розмір матеріальної шкоди,позивач надав до матеріалів справи копії витратних накладних на придбання ліків(а.с.10-13)

У відповідності до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов'язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Враховуючи те, що вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.02.2016 року по справі № 495/8396/15-к ОСОБА_2визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд вважає доведеною вину відповідача по справі, та враховуючи надані позивачем видаткові накладні на суму 7652,57 грн., вважає вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_2матеріальних збитків обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню на суму 7652,57 грн..

Позивач у своєму позові зазначає, що внаслідок злочинних дій відповідача йому був заподіяний моральний збиток, під час спричинення тілесних ушкоджень та в даний час він відчуває фізичний біль та страждання, дуже переживає за своє здоровя та життя, в нього продовжує боліти голова та він не спить ночами, знаходиться у стані постійного важкого стресу. ОСОБА_3 визначив моральну шкоду в розмірі 900000 гривень.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі.

Як розяснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У сенсі розуміння ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, так як ОСОБА_1 безсумнівно пережив психічне хвилювання внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень. З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1, визначивши йому розмір у сумі 10000 гривень.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

У відповідності до п 6 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину.

За змістом ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212-218, 234 ЦПК України, ст.22-23 , 1167, 1168, ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної злочином- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 шкоду у розмірі 7652,57 (сім тисяч шістсот пятдесят дві гривні пятдесят сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 шкоду у розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1102,42 грн. (тисяча сто дві гривні сорок дві копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.В. Чебан