Справа № 369/2569/16-ц
Провадження № 2/369/1668/16
05.09.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: Волчка А.Я.
при секретарі : Раситюк М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, -
У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в порядку цивільного судочинства до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що він ОСОБА_1, з відповідачем перебуває у шлюбі з 14 вересня 2007 року. За час сумісного життя ними набуто спільне майно (квартира АДРЕСА_3) вартістю 365040 (триста шістдесят п'ять тисяч сорок) грн. 00 коп. Оскільки між ними виник конфлікт, відповідач відмовляється надати згоду на реєстрацію його місця проживання за вказаною адресою, а тому він змушений звернутися до суду із вимогами визнати право особистої приватної власності на половину набутої в шлюбі зазначеної квартири вартістю 182520 (сто вісімдесят дві тисячі п'ятсот двадцять)грн.
Просив суд поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, визнавши за ним право особистої власності на половину квартири АДРЕСА_1
Позивач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити його позов в повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи судом належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2007 року.
В період зареєстрованого шлюбу сторонами набуто нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, доказами чого слугує Договір купівлі - продажу майнових прав № Ф25 / 52 укладений 24 лютого 2014 року. (а.с. 7-11).
Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за відповідачем, доказом чого слугує інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна.
Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини і навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).
Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Згідно п. 24 вищезазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Суд, вирішуючи спір, дійшов висновку, що спірний об'єкт є спільним майном подружжя, в якому має бути визнано за кожною зі сторін право власності на зазначене майно в рівних частках - по 1/2 його частині без їх поділу в натурі.
При цьому суд виходив з роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.
У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Виходячи з того, що сторони не досягли згоди про спосіб поділу спільного майна та попередньо не внесли на депозитний рахунок суду відповідної грошової сум, тому суд вважає необхідним поділити спільне майно без поділу його в натурі, лише визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя і частки якого за сторонами визнаються рівними, та змінити режим спільної сумісної власності подружжя на ці об'єкти на режим спільної часткової власності.
За таких обставин суд повинен обмежитись лише визначенням ідеальних часток подружжя у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво - АДРЕСА_1.
Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза.
Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1825 грн. 21 коп..
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 293 ЦПК України; ст.ст. 60, 61, 70,71 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1825 грн. 21 коп..
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.Я. Волчко