ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/907/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

представника позивача КИРСЕНКО Є.Б.

представника відповідача-1,3 ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

цивільну справу за позовом УПРАВЛІННЯ СПРАВАМИ ВЕРХОВНОЇ РАДИ УКРАЇНИ до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 , треті особи : Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України , Служба у справах дітей Дарницького району м. Києва про виселення з службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до УПРАВЛІННЯ СПРАВАМИ ВЕРХОВНОЇ РАДИ УКРАЇНИ про визнання ордеру на службове жиле приміщення недійсним.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року, Управління справами ВРУ, в особі керуючого Управління справами Верховної Ради України ОСОБА_9 , звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, залучивши в якості третьої особи: Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України про виселення з службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.10. 2015 року, за клопотанням представника позивача Кирсенко Є.Б. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Служба у справах дітей Дарницького району м. Києва.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що рішенням Комітету з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України від 09 липня 2009 року ( протокол № 39 ) затверджено список народних депутатів України, яким відповідно до статті 35 Закону України « Про статус народного депутата України» надано службові жилі приміщення у м. Києві, у тому числі ОСОБА_4 - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1

ОСОБА_4 був обраний народним депутатом України шостого - сьомого скликання. Дата набуття депутатських повноважень - 25 грудня 2007 року, дата припинення - 27 листопада 2014 року.

17 листопада 2009 року ОСОБА_4 на склад сім'ї із чотирьох осіб ( він , дружина - ОСОБА_5, донька - ОСОБА_3, син -ОСОБА_6) видано ордер на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 51,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 було повідомлено ( лист за підписом Керівника Апарату Верховної Ради України за № 15 / 13 - 573 від 30 березня 2015 року ) про необхідність звільнення у місячний термін займаного службового жилого приміщення, проте, на цей час він та члени його сім'ї займану службову квартиру не звільнили.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 перебуває на балансі Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, яке підпорядковано Управлінню справами Верховної Ради України.

У зв"язку з вищезазначеним позивач Управління справами Верховної Ради України просить виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 з службового жилого приміщення ( АДРЕСА_1 ) без надання іншого жилого приміщення.

В свою чергу 01.04. 2016 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до Управління справами Верховної Ради України про визнання ордеру на службове жиле приміщення недійсним. В обгрунтування своїх зустрічних позовних вимог посилається на те, що у ордері на службове жиле приміщення, що був виданий ОСОБА_4 17.11.2009року вказано, що підставою видачі ордера є Постанова Верховної Ради України про деякі питання управління державним майном, що забезпечує діяльність

Верховної Ради України № 1652-VI від 21 жовтня 2009 року.

Постанова Верховної Ради України про деякі питання управління державним майном, що забезпечує діяльність Верховної Ради України №1652-УІ від 21 жовтня 2009 року не є ПостановоюВерховної Ради України про надання службового жилого приміщення.

Видача ордеру відбулась з порушенням норм чинного законодавства, оскільки Постанова Верховної Ради України про надання службового жилого приміщення, яка визначається законодавством як підстава видачі ордеру відсутня.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, підстава видачі ордеру на службове жиле приміщення є незаконною.

У відповідь на депутатське звернення Комітетом з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України було надано інформацію стосовно квартири АДРЕСА_1 , із пояснень якого вбачається, що згідно з пунктом 17 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними, на підставі Постанови Верховної Ради України про надання службового жилого приміщення Управління справами Верховної Ради України видає народному депутату України спеціальний ордер встановленої форми, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення.

Також у офіційній відповіді Комітету з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України зазначається, що Верховною Радою України не приймалась Постанова Верховної Ради України про надання службових жилих приміщень народним депутатам України.

Таким чином, зазначені пояснення слугують офіційним підтвердженням щодо того, що Постанова Верховної Ради України про надання службових жилих приміщень народним депутатам України відсутня.

Отже, ордер має вважатися недійсним, оскільки був виданий з грубим порушенням норм законодавства, а саме пункту 17 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними від 11.07.1995 № 286/95-ВР.

Станом на 9 липня 2009р. квартира за адресою: АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_4, проте не була включеною до числа службових жилих приміщень.

Оскільки, як вбачається з Постанови Верховної Ради України "Про деякі питання управління державним майном, що забезпечує діяльність Верховної Ради України" № 1652-VIвід 21жовтня 2009p.,статус службового житла для вищезазначеної квартири був наданий значно пізніше, після прийнятого рішення та після виділення такої квартири, а саме - 21 жовтня 2009 року. До правовідносин щодо надання ОСОБА_4 житла, за адресою: АДРЕСА_1 не можуть поширюватися норми щодо службових жилих приміщень, тому що, на момент прийняття Рішення (від 09.07.2009р.)про надання ОСОБА_4 житла, це житло не мало статусу службового; процедура включення житла до числа службового відбулася з порушеням норм чинного законодавства та значно пізніше після виділення такого житла.

Таким чином, на момент прийняття Рішення від 09 липня 2009 року, (яке містить вказівки на видачу ордеру) квартира за адресою: АДРЕСА_1 не мала статусу службового житла.

Ордер, виданий ОСОБА_4 17.11.2009 на службове жиле приміщення є недійсним, оскільки це жиле приміщення не було віднесено до числа службових.

Зважаючи на неправомірні дії службових осіб, на порушення процедури видачі ордера та керуючись положеннями статті 59 Житлового Кодексу Української РСР, є всі підстави вважати зазначений ордер недійсним та просить визнати недійсним ордер на службове жиле приміщення №11 від 17.11.2009p.,виданий Управлінням справами Верховної Ради України ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивача Управління справами Верховної Ради України за довіреністю № 15 122-37 (4144) від 12 січня 2016 року ( а. с. 93 ) Кирсенко Євген Борисович позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовних вимогах, при цьому надав суду додаткові письмові пояснення ( а.с. 94-97). Зустрічний позов не визнав, просив застосувати строки позовної давності та відмовити у його задоволенні, при цьому надавши письмову заяву та письмові заперечення на зустрічну позовну заяву ( а.с. 165-166; 167-169).

Відповідач- 3 ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах відповідача-1 ОСОБА_4 за довіреністю НАС 993211 від 07.12. 2015 року ( а.с .129) позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні відмовити, при цьому підтримала зустрічний позов та просила його задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах.

Відповідач -2 ОСОБА_5 та відповідач -4 ОСОБА_6, належним чином повідомлені у судове засідання не прибули , про те надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності ( а.с. 138; 139).

Третя особа Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, в судове засідання не направила свого представника, про те, через загальну канцелярію представник УЖБ УС ВРУ Зарицька А.О., подала письмове клопотання за вх.№ 27475 від 26.05. 2016 року про розгляд справи за їх відсутності ( а.с . 175).

Третя особа: Служба у справах дітей Дарницького району м. Києва, також не направила свого представника, про те, в матеріалах справи міститься письмове пояснення за вх. № 53803 від 05.11. 2015 року ( а.с. 68) в якому просила розглядати справу без участі їх представника.

Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача Управління справами Верховної Ради України, відповідача-3 ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах відповідача-1 ОСОБА_4 за довіреністю, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини шостої статті 35 Закону України «Про статус народного депутата України» народному депутату на строк виконання його повноважень надається службове жиле приміщення для проживання його та членів його сім'ї, яке він зобов'язаний звільнити не пізніш як через три місяці з дня припинення депутатських повноважень.

Статтею 118 Житлового кодексу України жилі приміщення, що надаються народним депутатам України на період їх роботи на постійній основі у Верховній Раді України, включаються до числа службових за рішенням Верховної Ради України за поданням Комісії Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності депутатів.

Статтею 126 - 1 Житлового кодексу України встановлено, що порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними визначається окремим Положенням, затвердженим Верховною Радою України.

Пунктом 14 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 286 / 95 - ВР від 11 липня 1995 року, визначено, що службове жиле приміщення надається народному депутату України після набуття ним депутатських повноважень.

Розподіл жилих приміщень для народних депутатів України провадиться відкрито і гласно комітетом Верховної Ради України, до компетенції якого віднесено зазначене питання.

Крім того, відповідно до статті 15 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» комітет при здійсненні законопроектної функції має право розробляти з власної ініціативи проекти законів та інших актів Верховної Ради України з питань, що віднесені до предметів відання комітетів, з наступним внесенням їх на розгляд Верховної Ради України членами комітету за його рішенням.

Статтею 16 зазначеного закону передбачено, що комітети при здійсненні законопроектної функції зобов'язані розглядати в порядку і строки, встановлені Регламентом Верховної Ради України, проекти актів Верховної Ради України та подавати їх на розгляд Верховної Ради України.

Отже, рішенням комітету з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України (протокол № 37 від 24.06.2009),яким вирішено підтримати пропозицію про включення до числа службових жилих приміщень по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 внесено на розгляд Верховної Ради України народними депутатами України - членами Комітету відповідний проект Постанови Верховної Ради України.

Так, рішенням Комітету з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України від 09 липня 2009 року ( протокол № 39 ) затверджено список народних депутатів України, яким відповідно до статті 35 Закону України « Про статус народного депутата України» надано службові жилі приміщення у м. Києві, у тому числі ОСОБА_4 - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 був обраний народним депутатом України шостого - сьомого скликань. Дата набуття депутатських повноважень - 25 грудня 2007 року, дата припинення - 27 листопада 2014 року.

Відповідно до вимог статті 122 Житлового кодексу України Управлінням справами Верховної Ради України 17 листопада 2009 ОСОБА_4 на сім'ю у складі чотирьох осіб ( він , дружина - ОСОБА_5, донька - ОСОБА_3, син -ОСОБА_6) видано ордер на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 51,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Верховної Ради України від 21 жовтня 2009 року № 1652 - VI « Про деякі питання управління державним майном, що забезпечує діяльність Верховної Ради України » зазначена квартира була включена до числа службових жилих приміщень, яка відповідно до статті 35 Закону України « Про статус народного депутата України » може надаватися народним депутатам України на строк їх повноважень.

Водночас пунктом 28 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними встановлено, що народні депутати України, строк депутатських повноважень яких закінчився, в тримісячний строк зобов'язані звільнити займане службове жиле приміщення з усіма особами, які з ними проживають, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

В рішенні ( пункт 3 ) від 03 червня 2015 року ( протокол № 23 ) також зауважив Комітет з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України ( протокол № 23 від 03 червня 2015 року ).

Згідно з частиною сьомою статті 35 Закону України « Про статус народного депутата України » ( в редакції від 06 грудня 2012 року ) службові жилі приміщення, призначені для заселення народними депутатами та членами їх сімей, перебувають у державній власності.

ОСОБА_4 було повідомлено листом за підписом Керівника Апарату Верховної Ради України за № 15 / 13 - 573 від 30 березня 2015 року про необхідність звільнення у місячний термін займаного службового жилого приміщення, проте, на цей час він та члени його сім'ї займану службову квартиру не звільнили.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 перебуває на балансі Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, яке підпорядковано Управлінню справами Верховної Ради України.

Пунктом 2. 1. Положення про Управління житловими будинками передбачено, що основними цілями його створення є здійснення державного управління в галузі використання і забезпечення надійного збереження відомчого житлового фонду Управління справами Верховної Ради України, контроль за безперебійним функціонуванням всіх інженерно - технічних систем, обслуговування і утримання в належному технічному та санітарному стані будинків житлового фонду Управління справами Верховної Ради України та прилеглих до них територій.

Згідно з довідкою Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України за № 485 від 12 серпня 2015 року ( форма № 3 ) у квартирі АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані чотири особи, а саме:

-

- ОСОБА_4, його дружина - ОСОБА_5, донька - ОСОБА_3, син -ОСОБА_6 ( а.с.16).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою у АДРЕСА_3 ( приватний будинок) ( а.с.86), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідач ОСОБА_4 зі своєю сім"єю підлягає виселенню із займаного службового житла без надання іншого житла.

Щодо зустрічних позовних вимог, то відповідно до частини 2 статті 118 Житлового кодексу України жилі приміщення, що надаються народним депутатам України на період їх роботи на постійній основі у Верховній Раді України, включаються до числа службових і виключаються з їх числа за рішенням Верховної Ради України за поданням Комісії Верховної України з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності депутатів.

Рішенням комітету з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України (протокол № 37 від 24.06. 2009 року) вирішено підтримати пропозицію про включення до числа службових жилих приміщень по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та внесено на розгляд Верховної Ради України народними депутатами України - членами Комітету відповідний проект Постанови Верховної Ради України.

Постановою Верховної Ради України «Про деякі питання управління державним майном, що забезпечує діяльність Верховної Ради України» від 21.10.2009 за № 1652-VIквартира АДРЕСА_1 включена до числа службових.

Про це також повідомляє і Комітет з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України листом від 24.03.2016на який посилається ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і в якому зазначено, що Постанову Верховної Ради України «Про деякі питання управління державним майном, що забезпечує діяльність Верховної Ради України» було прийнято Верховною Радою України 21 жовтня 2009року, у додатку до якої квартиру АДРЕСА_1 було віднесено до переліку жилих приміщень, які включаються до числа службових.

Відповідно до статті 122 Житлового кодексу України єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення є спеціальний ордер.

Народному депутату України спеціальний ордер видається Управлінням справами Верховної Ради України.

Ця норма також передбачена і у пункті 17 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними, затверджених Постановою Верховної Ради України від

11.07.1995 № 286/95-ВРна підставі Постанови Верховної Ради України про надання службового жилого приміщення Управління справами Верховної Ради України видає народному депутату України спеціальний ордер встановленої форми, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення.

Ордер на службове жиле приміщення (квартира АДРЕСА_1) народному депутату ОСОБА_4 видано Управлінням справами 17.11.2009тобто після того як було винесено Постанову Верховної Ради України «Про деякі питання управління державним майном, що забезпечує діяльність Верховної Ради України».

Як уже зазначалося Постановою Верховної Ради України «Про деякі питання управління державним майном, що забезпечує діяльність Верховної Ради України» від 21.10.2009 за № 1652-VIквартира АДРЕСА_1 включена до числа службових, відтак вона регулює відносини щодо надання службового жилого приміщення, більше того саме на підставі цієїпостанови та згідно з ордером на службове жиле приміщення за № 11 від 17.11.2009відповідач отримав службову квартиру, яку до речі відповідно до пункту 15 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними зобов'язався при припиненні депутатських повноважень або у разі одержання у м. Києві іншого постійного житла звільнити, що зроблено ним не було.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 стверджувала, що відповідно до рішення Комітету з питань Регламенту депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України «Про затвердження списку народних депутатів України, яким надано службові жилі приміщення у м. Києві» (Протокол № 39) від 09 липня 2009p.,ОСОБА_4 було надано жиле приміщення у місті Києві за адресою: АДРЕСА_1».

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, жилі приміщення відповідно до частини 2 статті 118 Житлового кодексу У країни, що надаються народним депутатам України на період їх роботи на постійній основі у Верховній Раді України, включаються до числа службових і виключаються з їх числа за рішенням Верховної Ради України, а не за рішенням Комітету з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Водночас, як слідує із матеріалів справи ОСОБА_4 отримав ордер на службове жиле приміщення 17.11.2009року ( а.с. 8) а з зустрічним позовом про визнання ордеру на службове жиле приміщення недійсним ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_3 за довіреністю звернувся до суду лише 01.04.2016 року ( а.с. 140- 145),тобто з порушенням визначеного статтею 257 Цивільного кодексу України загального строку позовної давності. При цьому клопотання про поновлення такого строку відсутнє.

Положеннями статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 59 Житлового кодексу України передбачено, що вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові за № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» також зауважив, що на вимоги про визнання недійсним ордера на жиле приміщення за передбаченими статтею 59 Житлового кодексу України підставами поширюється трирічний строк позовної давності.

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_3 за довіреністю звернувшись із зустрічною позовною заявою пропустив трьохрічний строк позовної давності, отже, у зв'язку зі спливом позовної давності є підстави для відмови ОСОБА_4 у зустрічному позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про статус народного депутата України» ст. ст. 59, 118, 122, 126 - 1 Житлового кодексу України, ст.ст.1, 3, 4 10, 11, 15, 27, 30, 38, 44, 57, 60, 209, 212-214, 215, 218, 224-230, 294 ЦПК , ст. ст. 257, 267 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги УПРАВЛІННЯ СПРАВАМИ ВЕРХОВНОЇ РАДИ УКРАЇНИ до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 , треті особи : Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України , Служба у справах дітей Дарницького району м. Києва про виселення з службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, задовольнити .

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої у АДРЕСА_1; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1; та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 з службового жилого приміщення АДРЕСА_10 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь УПРАВЛІННЯ СПРАВАМИ ВЕРХОВНОЇ РАДИ УКРАЇНИ, м. Київ- 01008, вул. М. Грушевського, 5 судовий збір у розмірі 243 ( двісті сорок три ) гривні 60 копійок.

У зустрічному позові ОСОБА_4 до УПРАВЛІННЯ СПРАВАМИ ВЕРХОВНОЇ РАДИ УКРАЇНИ про визнання ордеру на службове жиле приміщення недійсним, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 30 серпня 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК