Справа № 573/1124/16-ц
Номер провадження 2/573/434/16
РІШЕННЯ

іменем України

15 липня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

08 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з вказаним вище позовом, мотивуючи його тим, що 26 травня 2016 року на території школи №1 у м. Білопілля був знайдений мобільний телефон, який належить її малолітній дочці ОСОБА_4, що мав пошкодження сенсорного екрану та задньої панелі. У зв'язку з цим вона звернулася до Білопільського відділення поліції, працівниками якої було проведено перевірку та встановлено, що до пошкодження телефону причетні малолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які безпосередньо наносили удари по телефону, після чого з місця події втекли.

Посилаючись на викладене, просить стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, як батьків малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на її користь 1499 грн. майнової та 1501 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала у повному обсязі, суду зазначила, що її син ОСОБА_5 та його друг ОСОБА_6 до пошкодження телефону доньки позивача ніякого відношення не мають. Як пояснив син, телефон вони знайшли на одному із тренажерів на спортивній площадці біля школи №1 в м. Білопілля. Він взяв його в руки, покликав ОСОБА_6 і сказав, що це телефон ОСОБА_4. Телефон був вже пошкоджений, бо на екрані була велика тріщина. Вони намагались його включити, але не змогли, а тому кинули його там, де знайшли.

Відповідач ОСОБА_3 возов не визнала також у повному обсязі. Суду пояснила, що 26 травня 2016 року її син ОСОБА_6 та його друг ОСОБА_5 на тренажерах на спортмайданчику біля школи №1 в м. Білопілля знайшли мобільний телефон ОСОБА_4, який був вже пошкоджений і в неробому стані. Вони намагались його включити, але не змогли, тому залишили його там, де знайшли і побігли далі гратися.

Заслухавши позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, свідків - малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які допитувалися судом у присутності їх матерів ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та представника служби у справах дітей Білопільської райдержадміністрації ОСОБА_11, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка є матір'ю малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), а ОСОБА_2, ОСОБА_3 батьками малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно (а.с. 38, 40).

ОСОБА_4 на праві власності належав мобільний телефон Fly вартістю 1499 грн. (а.с. 6).

З листа в.о. начальника Білопільського ВП ОСОБА_12 від 01 червня 2016 року та висновку від 01 червня 2016 року інспектора Білопільського ВП Сакйко І.А. вбачається, що по повідомленню ОСОБА_1 стосовно пошкодження мобільного телефону малолітньої дочки ОСОБА_4 проведено перевірку, якою встановлено, що 26 травня 2016 року близько 20 години на майданчику поблизу школи №1 грали малолітні ОСОБА_6, ОСОБА_5 Останній на одному з тренажерів побачив мобільний телефон і покликав ОСОБА_6 Зі слів дітей на сенсорі телефону була тріщина на весь екран. ОСОБА_5 намагався включити телефон, але безрезультатно. Давід знав кому належить телефон, але, оскільки ОСОБА_4 поруч не було, повернути його не було можливості, тому він кинув телефон на території школи на асфальтовану доріжку, після чого вони пішли додому (а.с. 8, матеріал перевірки Білопільского ВП - аркуші 1,2).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_9 суду зазначили про те, що не бачили хто пошкодив мобільний телефон. Знайшли вони його побитим і в неробочому стані. ОСОБА_8 їм розказав, що телефон розбили ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В той же час свідок ОСОБА_8 суду зазначив, що не бачив хто розбив телефон ОСОБА_4.

У відповідності з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1178, ч. 1 ст. 1181 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками (усиновлювачами), опікунами в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладений на сторони у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що малолітніми ОСОБА_6, ОСОБА_5 було пошкоджено мобільний телефон.

Крім того, позивач суду зазначила, що телефон має як зовнішні, так і внутрішні пошкодження, знаходиться у неробочому стані і ремонту вже не підлягає. Але на підтвердження даного факту вона не надала суду жодного доказу, який би підтверджував те, що мобільний телефон її доньки взагалі має будь-які пошкодження або несправності.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України з метою всебічного та повного з'ясування обставин справи у судовому засіданні суд роз'яснював позивачу, що для визначення технічного стану та вартості мобільного телефону вона має право заявити суду клопотання про призначення відповідної експертизи, але такого клопотання вона суду вона не заявила.

Тому на підставі викладенного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Оскільки позивач не довела суду, що їй завдана майнова шкода, то позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягає.

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні з позовом до суду ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір у сумі 551 грн. 60 коп. за вимогу майнового характеру, тобто за стягнення майнової шкоди, та у сумі 551 грн. 60 коп. за позовну вимогу немайного характеру, тобто за стягнення моральної шкоди. Загальна сума судового збору, яку необхідно було сплатити позивачу становить 1103 грн. 20 коп.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 14 червня 2016 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, але в даній ухвалі сума судового збору за вимогу немайного характеру була зазначена не правильно у розмірі 1378 грн., хоча правильною є сума 551,60 грн.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено в повному обсязі, то з неї на користь держави необхідно стягнути вказану суму судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 64, 88, 89, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1103 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя