Справа № 303/6897/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Бондаренко Ю.О., Собослой Г.Г.,

секретарі - Волощук В.І.,

з участю: представника відповідачів - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 лютого 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Раффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з вказаним позовом. Мотивуючи позов позивач зазначив, що 05.06.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/4046/82/26374 та додаткова угода №014/4046/82/26374-2, відповідно до яких останній отримав кредит у розмірі 33 000 доларів США, строком до 04.08.2016 року, зі сплатою 14 % річних. З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань, між сторонами 05.06.2006 року був укладений договір іпотеки №014/4046/82/26374, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме буд. №28 по вул. Шевченка в м. Мукачево. Однак, відповідач ОСОБА_2 всупереч Закону та умовам договору своїх зобов'язань перед позивачем не виконав, внаслідок чого станом на 02.09.2014 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 10 246,89 доларів США, що еквівалентно 133 298,22 грн. Враховуючи наведене позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

В грудні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» змінило позовні вимоги та просило стягнути з відповідачів виключно суму боргу в розмірі 10 246,89 доларів США, що еквівалентно 133 298,22 грн. та судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.02.2015 року змінений позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в розмірі 133 298,22 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1332 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідачі просять рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказують на те, що суд не застосував до спірних правовідносин позовну давність заявлену стороною у спорі ОСОБА_2 (а.с.85-88), не зважив на те, що договір поруки ОСОБА_3 не укладався та не перевірив докази, які спростовують вимоги позивача.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 01.07.2015 року скасовано рішення першої інстанції та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016 року ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 01.07.2015 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В казаній ухвалі суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційним судом не надано належної оцінки оригіналу кредитної справи від 05 червня 2006 року, не спростовано належними доказами доводи позивача, наведені в запереченні на апеляційну скаргу про правильність розрахунку заборгованості із врахуванням всіх платежів, здійснених ОСОБА_2 та про укладення договору поруки із ОСОБА_3, що підтвердив анкетою поручителя, договором поруки та досудовою вимогою про виконання грошових зобов'язань. Крім того, суд не звернув увагу на розрахунок боргу, заяв про застосування строку позовної давності та норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В судовому засіданні представник відповідачів - ОСОБА_1 апеляційну скаргу відповідачів підтримала із зазначених в ній мотивів.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши матеріали цивільної справи, кредитну справу ОСОБА_2, обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечення на неї, вважає за необхідне задовольнити її частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.06.2006 року між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/4046/82/26374, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 33 000 доларів США, строком по 04.06.2013 року (Т.1 а.с. 10-12).

Згідно додаткової угоди до кредитного договору №014/4046/82/26374-2 від 06.05.2010 року строк повернення кредиту збільшено на 38 календарних місяців з остаточною датою повернення 04.08.2016 року (Т. 1 а.с. 16-18).

05.06.2006 року між АПП банк «Аваль» та ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та по довіреностям від ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №014/4046/82/26374 та 06.05.2010 року додатковий договір до договору іпотеки, відповідно до якого іпотекодавці передали в іпотеку будинок, що за адресою м. Мукачево, вул. Шевченка,28 (Т. 1 а.с. 23-28, 29-30).

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання 09.02.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_3 було укладено договір поруки №014/4046/82/26374, відповідно до якого остання взяла на себе зобов'язання за виконання відповідачем ОСОБА_2 обов'язків за кредитним договором (Т. 1 а.с. 106-107).

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 02.09.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 10 246 доларів США, що за курсом НБУ становить 133 298,22 грн., з яких: заборгованість по кредиту 7387,95 доларів США (69107,27 грн.),

заборгованість по відсоткам 586,38 доларів США (7628,01 грн.) та пеня 2272,56 доларі США (29 562,94 грн.) (Т.1 а.с. 6-9).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з чим погоджується також колегія суддів, визначився із характером спірних правовідносин, встановивши, що ОСОБА_2 належним чином умови кредитного договору не виконано та правильно дійшов висновку про стягнення заборгованості в солідарному порядку як з боржника так і з поручителя.

Що стосується заявлених ОСОБА_2 клопотань про застосування строку позовної давності та положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки як слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 (Т.1 а.с. 6-9), довідки про надходження коштів та копій платіжних квитанцій (Т.1 а.с. 135-158), відповідач вніс останній платіж 08.08.2014 року, що свідчить про те, що строк позовної давності не пропущено, оскільки позивач звернувся з позовом до суду в жовтні 2014 року, тобто в межах строку позовної давності ( ст. ст. 256- 264 ЦК України .

Що стосується посилань ОСОБА_2 на застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то такий у даному випадку не може бути застосований, оскільки під час судового розгляду позивач змінив позовні вимоги та просив стягнути суму боргу, яка виникли у ОСОБА_2 за неналежне виконання кредитного договору, а не звернути стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що між нею та позивачем не укладався договір поруки, спростовано витребуваною апеляційним судом та дослідженою в судовому засіданні кредитною справою №014/4046/82/26374 від 05.06.2006 року, в якій наявний укладений 09.02.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») і ОСОБА_3 договір поруки ( кредитна справа № 014/4046/82/26374 від 05.06.2006 р.).

З наведеного слідує, що судом першої інстанції належними та допустимими доказами встановлено, що ОСОБА_2 не виконував взятих на себе зобов'язань та відповідно правильно солідарно стягнув як з боржника так і поручителя зазначену суму боргу.

Разом з цим колегія суддів встановила, що судове рішення в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку судового збору є неправильним, виходячи з наступного.

Абзацом шостим пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 роз'яснено, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідно до положень п.3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Отже, враховуючи, що суд першої інстанції при вирішення питання щодо стягнення судового збору допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в зазначеній частині, то відповідно до вимог ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України, рішення суду в цій частині слід змінити, стягнувши з відповідачів по 566,49 грн. судового збору з кожного.

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 3, 309 ч.1 п.1,2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 лютого 2015 року в частині солідарного стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» по 566,49 грн. судового збору з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :