Справа № 308/8226/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Готра Т.Ю.,

суддів Леска В.В., Джуги С.Д.

при секретарі Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі по тексту ПАТ «Ідея Банк») оскаржило в апеляційному порядку рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року, яким у задоволенні його позову до ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2008 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Г37.101.71201., згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 4480 грн., зі сплатою 15,4% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Кредит було надано строком на 12 місяців (а.с. 12-13).

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентними платежами, в 12 щомісячних внесках до 22 дня/числа кожного місяця, при чому перші 11 внески/внесків у рівній сум 447,76 гривень, а останній внесок 447,75 грн. Нарахування процентів та плати за кредитне обслуговування здійснюється щодня. Базою для нарахування процентів, є непогашена сума кредиту, базою для нарахування плати за кредитне обслуговування є початкова сума кредиту. Графік щомісячних платежів позичальника за цим договором в розрізі сум погашення кредиту і відсотків є невідємною частиною договору.

Однак у строк встановлений кредитним договором позичальник ОСОБА_1 кредит та відсотки за кредитом не повернув, у звязку з чим станом на 30.06.2015 року існує заборгованість в сумі 9 073,38 грн., яка складається з: простроченого боргу 2 391,02 грн., прострочених процентів 3 854,55 грн., строкових процентів 122,13 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 2 255,68 грн. та віндикаційних витрат в розмірі 450,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з даним позовом.

З зазначеним висновком суду повністю погоджується колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на нормах матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Посилання апелянта на те, що банком не пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж в сумі 1,00 грн. по даному кредитному договору ОСОБА_1 здійснив 26.06.2015 року, не заслуговують, так як з наявної в матеріалах справи виписки/особового рахунку з 22/04/2008 по 30/06/2015 слідує, що 26.06.2015 року платіж в сумі 1,00 грн. було здійснено ФК «Гарант Плюс», а не позичальником ОСОБА_1 (а.с.17). А тому, вищевказаний платіж не свідчить про визнання ОСОБА_1 свого боргу і відповідно такий не перериває позовну давністю.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ставив питання про застосування строків позовної давності, тому суд обґрунтовано відмовив у позові через сплив строків позовної давності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 308 ЦПК України слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача відхилити, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :