АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/1520/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/789/342/16 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

при секретарі ОСОБА_1

з участю ОСОБА_2 його адвоката та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі гідності і ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Теребовлянського районного суду від 12 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове, яким його вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те що суд невірно кваліфікував як оціночні судження доводи заяв ОСОБА_3 з якими вона зверталась в правоохоронні органи, військово-політичний рух Правовий сектор та не в повному обсязі досліджено наявні в матеріалах справи докази та пояснення свідків.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідачкою у листах від 30.04.2014 року та від 17.04.2015 року поширено негативну, неправдиву інформацію відносно нього, чим порушила його ділову репутацію, як громадського активіста та народного депутата селищної ради, чим спричинила моральну шкоду у розмірі 24360 грн.

В січні 2016 року ОСОБА_2 уточнив свої позовні вимоги в частині способу спростування інформації шляхом зобов'язання відповідачки у письмовому вигляді подати письмову заяву про спростування відомостей та на ім'я начальника Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області та ім'я лідера Правого сектору ОСОБА_4 (а.с. 42).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звернення громадянина із заявами до правоохоронних органів та військово- політичного руху про порушення її прав зі сторони ОСОБА_2, як депутата селищної ради, не може вважатись поширенням несправедливих відомостей, які порочать честь і гідність особи. Крім цього, зазначені нею факти є оціночними виходячи з її розуміння захисту своїх прав.

З таким висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 березня 2014 року позивач ОСОБА_2, як депутат Дружбівської селищної ради, направив відповідачці лист, щодо демонтажу і вивезення належного їй рухомого перевізного кіоску Кури-гріль з земельної ділянки на вул. Л. Українки, 9Б в смт. Дружба Теребовлянського району, оскільки він встановлений з порушенням правил благоустрою селища (а.с. 32).

30.04.2014 року ОСОБА_3 звернулась із заявою до Теребовлянського РВ УМВС України в Тернопільській області посилаючись на вищевказане депутатське звернення, і просила прийняти заходи впливу до ОСОБА_2, оскільки вказане звернення розцінила як погрозу зі сторони свого конкурента, який погрожує їй фізичною розправою та знищенням майна (а.с. 7).

07.04.2015 року військово-політичний рух, звернувся в прокуратуру Тернопільської області із заявою про захист інтересів ОСОБА_3, шляхом усунення перешкод у здійсненні її підприємницької діяльності, які чиняться ОСОБА_2, як депутатом, а також і селищною головою при ухваленні рішень органами місцевого самоврядування (а.с. 43).

Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області в травні 2015 року при розгляді звернення військово-політичного руху та заяви ОСОБА_3 встановлено, що сторони перебувають у неприязних відносинах, оскільки ОСОБА_2 як підприємець, хоче щоб ОСОБА_3 демонтувала свій кіоск Кури-гріль, який знаходиться неподалік належному йому кафе Анжеліка (а.с. 6).

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З аналізу наявних в матеріалах справи, позовної заяви і апеляційної скарги вбачається, що позивач не конкретизував, які саме відомості є неправдивими і ганьблять його; не зміг він уточнити їх і в суді апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_3, пояснила що у військово-політичний рух вона звернулась усно і одночасно подала їм письмову заяву на ім'я прокурора області в якій просила перевірити правомірність дій ОСОБА_2, як депутата селищної ради при здійснені ним його підприємницької діяльності, а також правомірності дій селищного голови у конкретно зазначених вимпадках.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 та постанови Пленуму ВСУ від 26 грудня 1997 року, вказано, що Звернення громадянина до правоохоронних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших осіб у тому числі показання свідка під час попереднього слідства, не може вважатись поширенням неправдивих відомостей.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що звернення ОСОБА_3 із письмовою заявою до Теребовлянського РВ УМАС України від 30 квітня 2014 року та її усне звернення у квітні 2015 року у військово-політичний рух з подачею заяви на ім'я прокурора області є зверненням до правоохоронних органів з метою захисту та відновлення її прав.

Враховуючи те, що вимогу компенсації моральних страждань позивач пов'язує з поширенням недостовірної інформації щодо нього і вказані доводи не знайшли свого підтвердження в суді, відповідно рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди є також законним.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції-,

ухвалиВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду від 12 січня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5