Справа № 487/3304/16-ц
Провадження № 2/487/1861/16
РІШЕННЯ

Іменем України

23.09.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ПАТ КБ ПриватБанк» до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ПАТ «Дельта Банк» про скасування арешту нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ПАТ «Дельта Банк» про скасування арешту з предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1, накладеного постановою державного виконавця про арешт майна №49937251 від 04.04.2016 року.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області, в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення в яких просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що у відділі перебуває зведене виконавче провадження №45834129 по девяти виконавчим документам відносно боржника ОСОБА_3М.о. У звязку з здійсненням виконавчого провадження постановою державним виконавцем від 04.04.2016 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3 При цьому, вважає, що ОСОБА_2 ВДВС м. Миколаєва є неналежним відповідачем по справі та відповідно до розяснень Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту майна» та може бути залученим до справ як третя особа. При цьому, позивачем не доведене, що вартість предмета іпотеки менша від заборгованості перед банком.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 17.01.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 о. було укладено кредитний договір №NKN0GК0404006, згідно якого позичальник отримав кредит к розмірі 41441,84 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.01.2027 року. Крім того, 17.01.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 о. в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, було укладено договір іпотеки №NKN0GК0404006, згідно якого ОСОБА_3 передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить останньому на праві власності.

В звязку з невиконанням ОСОБА_3 о. своїх зобовязань за кредитним договором, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.07.2013 року, яке набрало законної сили, було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.01.2007 року квартиру АДРЕСА_2, в рахунок заборгованості за кредитним договором №NKN0GК0404006 від 17.01.2007 року, яка станом на 26.11.2012 року становила 98185,07 доларів США.

Проте позивачем було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2016 року №61144191, що постановою державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ВП№49937251 від 04.04.2016 року про арешт майна боржника оголошення заборони та його відчуження, накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3М.о.

Таким чином, зазначений арешт не дає змоги позивачу здійснити продаж предмету іпотеки.

Так, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» право іпотеки виникає з моменту укладення договору іпотеки.

Так, право іпотеки у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло з 17.01.2007 року, постанова про накладення арешту на майно боржника, у тому числі на предмет іпотеки, була винесена пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Станом на 26.11.2012 року заборгованість ОСОБА_3М.о. перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становила 98185,07 доларів США, що перевищує вартість предмету іпотеки, яка договором іпотеки була визначена у розмірі 252500 грн.

Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ст. 12 ч.1 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель за рахунок предмета іпотеки має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обмовляє основне зобовязання.

На теперішній час, оскільки у відношенні предмету іпотеки в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено записи про його обтяження, позивач не може скористатися своїм правом Іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений договором іпотеки та рішенням суду.

Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту.

Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту.

Таким чином, враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, що право ПАТ КБ «ПриватБанк» як іпотекодержателя іпотечного майна виникло 17.01.2007 року, тобто ще до накладення арешту державним виконавцем, на майно ОСОБА_3М.о., у тому числі на спірну квартиру, суд вважає, що саме ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

До заперечень відповідача ОСОБА_2 ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області суд ставиться критично.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ ПриватБанк» до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ПАТ «Дельта Банк» про скасування арешту нерухомого майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ВП№49937251 від 04.04.2016 року на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Рішеннянабирає законної сили через 10 днів з моменту винесення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області у строк та порядок, встановлений ст.ст.294,296 ЦПКУкраїни.

Суддя: С.В. Щербина