Провадження № 2/752/253/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.02.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Голосіївський районний відділ державної міграційної служби України у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -

Встановив

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати третю особу у справі зняти відповідача з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона є власником вказаної квартири. Відповідач по справі є її колишнім чоловіком та зареєстрований у даній квартирі, однак не проживає в ній вже більше року. У зв'язку з чим позивач посилаючись на правові підстави ст. 72 ЖК України просить суд захистити її право власності та визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду.

Представник Голосіївського районного відділу державної міграційної служби України у місті Києві в судове засідання не з'явився, надав до суд заяву про розгляд справи без його участі.

Всебічно і повно з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідно до вимог до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 24.03.2009 року виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) позивачу належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.

З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» № 41 від 14.09.2015 року вбачається, що у вищевказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Актами від 26.01.2015 року та 31.08.2015 року затвердженими генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-житлосервіс» підтверджується, що ОСОБА_2 фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України, передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником, при умові збереження права власності на об'єкт нерухомості цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у належній позивачу квартирі, порушує її права власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, гарантовані ст. 319 ЦК України.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Так, суд, виходячи із засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності і з урахуванням балансу інтересів, вважає за необхідне задовольнити позов.

Задовольняючи позов суд враховував вимоги Цивільного та Житлового кодексу України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10-11, 28-29, 57-60, 158, 179, 185, 208-209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Голосіївський районний відділ державної міграційної служби України у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Голосіївський районний відділ державної міграційної служби України у місті Києві зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя