Справа № 153/837/16-ц Провадження № 22-ц/772/2690/2016Головуючий в суді першої інстанції Гаврилюк Т. В.
Категорія 5Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Панасюка О.С., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину та скасування державної реєстрації,

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу та скасування його державної реєстрації.

Разом із позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на спірний автомобіль, посилаючись на те, що являється власником ? частки спірного транспортного засобу, однак ОСОБА_3 без її згоди продав автомобіль ОСОБА_4

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 липня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із цією ухвалою і вважаючи її незаконною, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи та підстави апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду; не надано доказів, що відповідачі намагаються відчужити автомобіль; існує ухвала Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року якою накладено арешт на спірний автомобіль, і відсутні дані про зняття арешту з транспортного засобу.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 6 цієї Постанови роз'яснено, що особам, які беруть участь у справі,

має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу та скасування його державної реєстрації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначала, що являється власником ? частки спірного транспортного засобу, однак ОСОБА_3 без її згоди продав автомобіль ОСОБА_4

На підтвердження позовних вимог позивач надала рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року про визнання за нею права власності на ? частку автомобіля марки «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; відповідь Регіонального сервісного центру у Вінницькій області від 17 червня 2016 року про те, що провести реєстраційні дії неможливо, оскільки спірний транспортний засіб 01 жовтня 2015 року був перереєстрований на іншого власника, тобто до постановлення ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року та винесення постанови про арешт майна; реєстраційну картку транспортного засобу.

Тобто, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, суд першої інстанції не мотивував відмову у задоволенні заяви про накладення арешту на спірний транспортний засіб та не врахував доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, то з метою забезпечення позову необхідно накласти арешт на спірний автомобіль.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 липня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Накласти арешт на автомобіль марки «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № шасі (рами) НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_3, що належить ОСОБА_4.

Заборонити у будь-який спосіб вчиняти дії щодо автомобіля марки «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № шасі (рами) НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_3, що належить ОСОБА_4.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу для виконання направити у відділ державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції, територіальний сервісний центр № 0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ О.С. Панасюк

/підпис/ В.В. Оніщук

З оригіналом згідно: