Справа № 509/3370/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.,

при секретарі Черкасові Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання

шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

13 вересня 2016 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати їхній шлюб з відповідачкою, зареєстрований 26.11.1988 р. Іллічівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 578), в якому народилася неповнолітня донька Вікторія, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку після розлучення, позивач просив суд залишити проживати з відповідачкою, мотивуючи це погіршенням відносин між подружжям, різних поглядів на сімейне життя та непорозуміння і сварки між ними, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, у звязку з чим, сторони проживають окремо з серпня 2015 року.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачка позов визнала повністю, однак заперечувала проти мотивів розірвання шлюбу, стверджуючи при цьому, що дійсною причиною погіршення сімейних відносин з позивачем є його зрада, внаслідок чого, останній довгий проміжок часу має коханку, з якою періодично проживає і фактично живе на дві сім`ї.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що офіційно шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 26.11.1988 р. Іллічівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 578), в якому народилася неповнолітня донька Вікторія, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку після розлучення, позивач просив суд залишити проживати з відповідачкою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 257193 виданого повторно 01.07.2016 р. та свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 299262 від 09.03.2000 р. (а.с. 13,14).

З пояснень сторін вбачається, що під час їхнього спільного проживання однією сім`єю, останнім часом між ними дійсно виникали суперечки щодо подальшого сімейного життя, сварки, непорозуміння, приводом яких, як показала відповідачка, стала зрада позивача, внаслідок чого, останній довгий проміжок часу має коханку, з якою періодично проживає і фактично живе на дві сім`ї, проти чого не заперечував позивач, який стверджував, що внаслідок постійних сварок в сім`ї в нього було погане самопочуття.

На думку суду, з урахуванням визнання позову відповідачкою щодо розірвання шлюбу між нею та позивачем, підстави розірвання шлюбу викладені обома сторонами різняться між собою, однак дали привід подружжю для виникнення між ними сварок і непорозуміння в їхній сім`ї, що призвело до нестерпної ситуації спільного проживання подружжя, внаслідок чого, між сторонами по справі було втрачено почуття любові, порозуміння та поваги один до одного, внаслідок чого сторони фактично припинили спільне сімейне життя з серпня 2015 року, а тому на сьогодні, даний шлюб носить формальний характер і його подальше збереження та примирення між подружжям неможливо, з чим погодились обидві сторони провадження, а тому позов частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Однак суд вважає, що у задоволенні позову в частині визначення місця проживання неповнолітньої доньки сторін Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із відповідачкою, як того просив позивач - слід відмовити з огляду на вимоги ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, а якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14-ти років, визначається нею самою.

Тобто, враховуючи норми вищевказаної ст. 160 СК України і неповнолітній вік доньки сторін Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона може самостійно обирати своє місце проживання (з батьком або з матір`ю).

Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При таких обставинах, враховуючи правові позиції позивача та відповідачки по справі щодо їхньої згоди на розірвання шлюбу між ними, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам і свободам позивача та моральним засадам суспільства.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 24,56,104,105,109-112,160 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково ;

2. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 листопада 1988 року Іллічівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 578) розірвати ;

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Гандзій Д.М.