Справа № 456/4587/15-ц
Провадження № 2/456/400/2016
РІШЕННЯ

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

30 березня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в його користь заборгованість за договором позики від 05 вересня 2012 року в розмірі 76696,21 грн. (сімдесят шість тисяч шістсот девяносто шість гривень двадцять одну коп.), з яких : 42760 грн. сума заборгованості, 30 787,20 грн. інфляційні та 3 149,01 три відсотки річних від простроченої суми та судові витрати в розмірі 766,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 05 вересня 2012 року між ним та відповідачем, ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого він передав відповідачу грошову позику у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США зі строком повернення через шість місяців, а саме 01 березня 2013 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 05 вересня 2012 року. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг в добровільному порядку, однак врегулювати спір мирним шляхом не вдалося, оскільки відповідач відмовився повертати борг. Відповідно станом на 13.08.2015 року заборгованість ОСОБА_2 перед ним становить 76696,21 грн. (сімдесят шість тисяч шістсот девяносто шість гривень двадцять одну коп.), з яких : 42760 грн. сума заборгованості, 30 787,20 грн. інфляційні та 3 149,01 грн. три відсотки річних від простроченої суми. Оскільки, строк повернення позики закінчився, а відповідач свій обов'язок з повернення грошових коштів не виконав, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до розписки від 05 вересня 2012 року, відповідач ОСОБА_2, діючи добровільно та розуміючи значення своїх дій взяв в борг 2000 доларів США в позивача, ОСОБА_1, які зобовязувався повернути до 01 березня 2012 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року, розглянувши справу №6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що сторони уклали договори безпроцентної позики, згідно яких позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів.

Позичальник ОСОБА_2 порушив умови договору позики, належним чином не виконавши взяті на себе зобов'язання, а саме не повернув позикодавцю, ОСОБА_1 в обумовлений термін грошові кошти в розмірі 2000 доларів США. Відтак з відповідачка ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованості за договором позики 42760 грн.(2000 доларів США х 21,38 грн.) сума заборгованості, 30 787,20 грн. інфляційні та 3 149,01 три відсотки річних від простроченої суми та судові витрати в розмірі 766,96 грн. , а всього 77 463, 17 ( сімдесят сім тисяч чотириста шістдесят три гривні 17 коп.).

Враховуючи, що відповідачем по даний час позичені грошові кошти не повернуті позивачу, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Також з відповідача в користь позивачка в порядку ст.88 ЦПК України слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215, 224-225 ЦПК України, ст., ст. 526, 530, 549-552, 611, 625, 1050 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 вересня 2012 року в розмірі 76696,21 грн., з яких: 42760 грн. сума заборгованості, 30 787,20 грн. інфляційні та 3 149,01 три відсотки річних від простроченої суми та судові витрати в розмірі 766,96 грн. , а всього 77 463, 17 ( сімдесят сім тисяч чотириста шістдесят три гривні 17 коп.).

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку: до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення до Стрийського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до апеляційного суду Львівської області в загальному порядку.

Головуючий-суддя ОСОБА_4