Справа № 572/4129/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - МАРТИНЮК І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 13 172 гривні 90 копійок боргу за кредитним договором без номеру від 3 квітня 2012 року та 1218 гривень понесених судових витрат.

Представником позивача ОСОБА_3 подано письмову заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримано у повному обсязі, представник позивача просить проводити розгляд справи у його відсутність.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заявлені вимоги не визнали в повному обсязі.

ОСОБА_2 пояснила, що нею дійсно було підписано анкету-заяву на відкриття кредитної картки із встановленим кредитного ліміту. Однак, вона особисто кредитними коштами не користувалась, оскільки картку для використання передала іншій людині, через що вважала, що заборгованість за вказаним договором відсутня.

Представник відповідача ОСОБА_4 пояснив, що вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем безпідставно, без повідомлення іншої сторони договору, збільшувались відсотки за користування кредитом. Крім цього, представник зазначав, що нарахування одночасно пені та штрафу є порушенням вимог законодавства в частині заборони притягнення особи двічі до юридичної відповідальності за одне і те ж правопорушення. Також, представник позивача просить не враховувати наданий позивачем доказ : умови та правила надання банківських послуг, які позивачем не підписані, через що є підстави сумніватись у належності такого доказу.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Із змісту анкети-заяви без номера від 3 квітня 2012 року, укладеного між сторонами по справі, встановлено, що позивачем надано відповідачу кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка, без зазначення назви такої та без вказівки суми кредитного ліміту.

Кредитний договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленності з усіх суттєвих умов укладення договору та погоджувались на такі умови.

В позовній заяві позивачем вказано, що відповідач отримала за умовами зазначеного вище договору кредит у сумі 2 900 грн.

Розрахунок заборгованості по кредиту ОСОБА_2 доводить, що станом на 30 вересня 2015 року сума заборгованості за кредитом за договором від 3 квітня 2012 року складає 1772 гривні 42 копійки.

Позивач не заперечує, що дійсно укладала договір про надання їй коштів за кредитним договором, суму заборгованості за яким повідомити не може з обєктивних причин.

Суд вважає, що позивач на власний ризик передала кредитну картку іншій особі, що не звільняє її від обовязку сплати отриманого за даною карткою кредиту, відповідно до вимог ст.629 ЦК України, якою передбачена обовязковість договору для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем доказів на спростування суми боргу, зазначеної у позові позивачем, у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, суду надано не було вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 1 772 грн. 42 коп. боргу за кредитом підлягає до задоволення.

Умовами укладеного між сторонами договору, які зазначені у довідці про умови кредитування із використанням вказаної кредитної картки, передбачено сплату відсотків за користування позичальником кредитними коштами у розмірі 2,5% на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в році та штраф у разі порушення відповідачем строків платежів, який становить 500 грн.+ 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Вказані умови передбачені, також, Умовами та правилами надання банківських послуг (п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг), достовірність яких заперечується представником відповідача, оскільки, зі слів останнього, доказів того, що ОСОБА_2 під час підписання анкети-заяви була ознайомлена саме із цими Умовами надання банківських послуг, відповідачем надано не було.

Заперечення представника відповідача стосовно належності наданого доказу - Умов та правил надання банківських послуг, не приймаються судом до уваги, оскільки ОСОБА_2 не було в свою чергу доведено, що на момент підписання договору їй надавались інші умови надання банківських послуг.

Таким чином, сторонами попередньо був узгоджений розмір процентів, які нараховуватимуться за користування відповідачем кредитними коштами.

У правовій позиції, висловленій судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-845цс15 від 23 грудня 2015 року зазначено, що якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Розмір та умови надання та повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, визначаються за домовленістю сторін у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 3 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 вбачається, що в порушення передбачених сторонами умов, які зазначені у довідці про умови кредитування із використанням вказаної кредитної картки, в якій передбачено сплату відсотків за користування позичальником кредитними коштами у розмірі 2,5% на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів відповідачу позивачем нараховані відсотки за користування кредитними коштами з 3 квітня 2012 року по 1 вересня 2014 року у розмірі 30 % щомісяця, в подальшому по 1 квітня 2015 року у розмірі по 34,80 % щомісяця, і по 30 вересня 2015 року по 43,20% щомісяця.

Таким чином, позивачем тричі збільшувався розмір відсотків в односторонньому порядку, без повідомлення іншої сторони договору, що є порушенням умов договору та вимог цивільного законодавства України.

Враховуючи наведене, суд вважає вимогу позивача стосовно стягнення з відповідача 7 747 грн. 01 коп. нарахованих процентів безпідставною, а тому такою, що не підлягає до задоволення.

Крім цього, ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимогу до ОСОБА_2 стосовно стягнення 2 550 грн. заборгованості за пенею та комісіями та 500 грн. фіксованої частини штрафу і 603 грн. 47 коп. процентної складової штрафу.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Довідкою про умови кредитування та Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обовязок сплати позичальником штрафу у разі порушення відповідачем строків платежів, який становить 500 грн.+ 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Оскільки судом встановлено наявність заборгованості по сплаті кредитних коштів з боку відповідача вимога про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у сумі 500 грн., тобто, у розмірі, передбаченому умовами підписаного нею договору є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Однак, вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею і комісіями в сумі 2 550 грн. та процентної складової штрафу у сумі 603 грн. 47 коп. задоволенню не підлягають.

Згідно із положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказану думку висловлено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15.

З огляду на наведене, у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії та пені одночасно із нарахованим штрафом є безпідставною.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Платіжне доручення від 5 листопада 2015 року, наявне в матеріалах справи, доводить оплату позивачем 1218 гривень судового збору, однак, з огляду на те, що суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» вимог слід задоволити вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат пропорційно задоволеним вимогам.

З огляду на надані докази, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково.

На підставі наведеного, ст.ст.11, 627, 628, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» 1 772 грн. 42 коп. боргу заборгованості за кредитом та 500 грн. штрафу - за кредитним договором без номеру від 3 квітня 2012 року, всього - 2272 гривні 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» 551 грн. 20 коп. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Cуддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_5