Справа № 502/1526/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1

до

Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.07.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Шевченківської сільської ради про встановлення факту належності ОСОБА_2, померлій 11.07.2002 року, житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Кілійська, 16, який складається з: літ. А житловий будинок площею 84,2 кв.м., літ. а веранда, літ. а1 навіс, літ. Б сарай, літ. В навіс, літ. Г убиральня, 1 ворота/хвіртка, 2 огорожа, 3 басейн, І замощення, та про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Кілійська, 16, який складається з: літ. А житловий будинок площею 84,2 кв.м., літ. а веранда, літ. а1 навіс, літ. Б сарай, літ. В навіс, літ. Г убиральня, 1 ворота/хвіртка, 2 огорожа, 3 басейн, І замощення.

З позовної заяви вбачається, що 11.07.2002 року померла баба позивача ОСОБА_2. За життя, а саме 10.08.1989 року, вона склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно, з чого б воно не складалось та де б не знаходилось, вона заповіла ОСОБА_3. На час смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку, розташованого с. Шевченкове, вул. Кілійська, 16 та земельного паю в КСП «Україна» с. Шевченкове Кілійського району розміром 2,9 умовних кадастрових гектарів.

Позивач в встановлений законодавством строк звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно відповідно до заповіту. 21.02.2003року вона отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, а саме на земельну частку в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна» с. Шевченкове Кілійського району, розміром 2,9 умовних кадастрових гектарів. Однак, ОСОБА_1 було відмовлено в оформлені права власності на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Кілійська, 16 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, з причини відсутності в неї правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно. Також їй було розяснено її право звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про те, що вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори від 21.02.2003 року за реєстром № 574, ОСОБА_1 належить на праві власності земельна частка в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна» с. Шевченкове Кілійського району, розміром 2,9 умовних кадастрових гектарів, за оцінкою тридцять чотири тисячі сімсот пятдесят сім гривень.

Відповідно до заповіту, засвідченого секретарем Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області 10.08.1989 року та зареєстрованого в реєстрі за № 61, ОСОБА_2 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось й з чого б не складалось, заповіла ОСОБА_3.

З довідки № 458 від 13.08.2014 року, виданої Комунальним підприємством Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості, вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Кілійська, 16 не зареєстроване.

Згідно довідки № 312/02.01.23 від 14.03.2016 року, виданої Шевченківської сільською радою Кілійського району Одеської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 11.07.2002 року, була головою колгоспного двору, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Членами зазначеного колгоспного двору станом на 16.04.1991 також були: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, померлий у 2012 року. Таким чином домоволодіння по вул. Кілійська, 16 в с. Шевченкове відносилось до суспільної групи «колгоспний двір».

До правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема: спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору.

Згідно з ст.120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який діяв до 16.12.1993 року, колгоспний двір це сімейно-трудове обєднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

З розяснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_2, померлій 11.07.2002 року, житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Кілійська, 16, який складається з: літ. А житловий будинок площею 84,2 кв.м., літ. а веранда, літ. а1 навіс, літ. Б сарай, літ. В навіс, літ. Г убиральня, 1 ворота/хвіртка, 2 огорожа, 3 басейн, І замощення.

29.10.1994 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, прізвище дружини після укладення шлюб було змінено на ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 29.10.1994 року зроблено запис № 35, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 265204 від 29.10.1994 року.

11.07.2002 року померла ОСОБА_2, про що 11.07.2002 року складено відповідний актовий запис № 43, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 417458 від 09.07.2015, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області.

У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

З ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до інформаційного листа приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської бласті ОСОБА_6 № 11/01-16 від 10.07.2015 року ОСОБА_1 зверталась до нотаріуса для належного оформлення права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, померлої 11.07.2002 року, однак їй було відмовлено видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Кілійська, 16, через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Враховуючи вищезазначене суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Кілійська, 16, який складається з: літ. А житловий будинок площею 84,2 кв.м., літ. а веранда, літ. а1 навіс, літ. Б сарай, літ. В навіс, літ. Г убиральня, 1 ворота/хвіртка, 2 огорожа, 3 басейн, І замощення.

Керуючись ст.ст.16, 182, 256, 316, 328, 392,1216, 1222, 1233, 1235 , 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлій 11.07.2002 року, житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Кілійська, 16, який складається з: літ. А житловий будинок площею 84,2 кв.м., літ. а веранда, літ. а1 навіс, літ. Б сарай, літ. В навіс, літ. Г убиральня, 1 ворота/хвіртка, 2 огорожа, 3 басейн, І замощення.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Кілійська, 16, який складається з: літ. А житловий будинок площею 84,2 кв.м., літ. а веранда, літ. а1 навіс, літ. Б сарай, літ. В навіс, літ. Г убиральня, 1 ворота/хвіртка, 2 огорожа, 3 басейн, І замощення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7