РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд у складі :

в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Соломон О.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", ОСОБА_3 про визнання договору поруки №214458 від 27 червня 2008 року припиненим.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", ОСОБА_3 про визнання договору поруки №214458 від 27 червня 2008 року припиненим, посилаючись на те, що 27 червня 2008 року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого позичальник одержав кредит в розмірі 66 000,00 доларів США на строк до 26 червня 2023 року під 15% річних. В порядку забезпечення кредитного договору, було оформлено договір поруки №214458 від 27 червня 2008 року між банком та ОСОБА_4. В березні 2015 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" подано до Рівненського міського суду позов про солідарне стягнення з позичальника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - фінансового поручителя, заборгованості по договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 червня 2008 року, зокрема просить стягнути всього 46 005,49 доларів СІЛА, з яких, заборгованість за кредитом - 40 310,00 доларів США, заборгованість по процентах - 5 695,49 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту - 10 592,46 доларів США та пеню за прострочення сплати процентів - 14 490,16 доларів США.

Вважає, що вказаний договір поруки договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 червня 2008 року, укладений між позивачем та ПАТ "УкрСиббанк" по кредитних зобов'язаннях ОСОБА_3 є припиненим, а тому таким, що позбавляє кредитора звертатися з вимогою про солідарне стягнення з останнього заборгованості по кредиту, оскільки, згідно змісту Договору про надання споживчого кредиту п. 3.1.3 у випадку порушення позичальником умов договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, а позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання в порядку, передбаченому п. 3.4.3 цього Договору. Про дострокове повернення кредиту та сплати плати за кредит банк повідомляє позичальника шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою за адресою позичальника та підлягає виконанню протягом 31 дня з дати одержання Позичальником вище вказаного повідомлення Банку.

У відповідності до умов договору поруки № 214458 від 27 червня 2008 року, п. 2 у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати направлення йому такої вимоги.

Останній платіж по кредиту, був внесений позичальником в квітні 2014 року, а вимоги про дострокове повернення кредиту були надіслані позивачу та позичальнику ОСОБА_3 адресу за вих. №,№ 30-11/21297, 30-11/21298 від 30 грудня 2014 року, тобто, через 8-м місяців з моменту виникнення прострочки, за таких обставин, рахує, що саме з часу здійснення позичальником ОСОБА_3 останнього платежу по тілу кредиту і почався відлік строку позовної давності, пред'явлення вимоги до поручителя, який становить 6 (шість) місяців.

Таким чином, вважає, що предявлення позову банком до позивача по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 червня 2008 року лише у березні 2015 року мало місце поза строками визначеними нормами ЦК України позовної давності пред'явлення вимоги до поручителя.

Просить суд визнати договір поруки № 214458 від 27 червня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 припиненим.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві та визнати договір поруки № 214458 - припиненим.

Представники відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, подали до суду письмове клопотання, в якому просять суд, справу розглядати у відсутність представника відповідача, проти задоволення позову заперечують, рахують позовні вимоги не обґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, крім того, подали письмові заперечення на позовну заяву, в яких вказують, що відсутні правові підстави задоволення позовних вимог, оскільки зазначені в позовній заяві вимоги є необґрунтованими та безпідставними .

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.57-60 ЦПК України.

Судом встановлено, що 27.06.2008 року між АКІБ» УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 66000 доларів США зі сплатою процентів на строк до 26.06.2023 року (а.с.5).

27.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель узяв на себе зобов'язання солідарно з позичальником відповідати за виконання боржником умов кредитного договору (а.с.9).

За умовами договору він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника п.3.1. (а.с. 9).

Відповідно до п.3.1.3 кредитного договору, банк має право на дострокове повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит змінивши при цьому термін повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 цього договору. При цьому строк виконання позичальником своїх зобов'язань за взаємною згодою сторін, вважається таким, що настав з 32 календарного дня з дати одержання позичальником вимоги або з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) внаслідок зміни позичальником адреси (без повідомлення банку) або з інших підстав п.6.2., (а.с. 6).

Згідно з пунктом 2.2 договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги. (а.с. 9).

У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, повідомленням (вимогою) від 30 грудня 2014 року банк повідомив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що у разі не усунення порушень умов кредитного договору, банк у відповідності до умов кредитного договору застосує право на дострокове повернення кредиту та плати за нього на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту (а.с.13).

Судом встановлено, що вимога, яку було скеровано позичальнику за адресою, вказаною у договорі, також за адресою місцезнаходження предмету іпотеки, позичальником не було отримано, у зв'язку з закінченням терміну зберігання. У строк, встановлений у вимозі, порушення умов договору позичальник не усунула. У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за договором банк 27.03.2015 року звернувся до суду з позовом.

Строк виконання заявником умов кредитного договору щодо повного поверненні отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов'язань настав 08.02.2015 року (41 день з дня відправлення позичальнику вимоги). Перебіг шестимісячного строку для пред'явлення банком вимог до поручителі розпочався 09 лютого 2015 року та закінчився 09 серпня 2015року.

У вказаний проміжок часу банк звернувся до суду про стягнення суми боргу заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені як до позичальника так і до поручителя (а.с.10-12).

Окрім того, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

З досліджених матеріалів справи, вбачається, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання.

В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Саме таку правову позицію висловив Верховний суд України по справі №6-2056цс15 від 11.11.2015 року, по справі №6-190цс114 від 21.01.2015 року, по справі № 6-616цс15 від 06.07.2015р.

За таких обставин, суд рахує, що безпідставним та необґрунтованим є твердження позивача, що вказаний договір поруки договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 червня 2008 року, укладений між позивачем та ПАТ "УкрСиббанк" по кредитних зобов'язаннях ОСОБА_3 є припиненим, а тому таким, що позбавляє кредитора звертатися з вимогою про солідарне стягнення з останнього заборгованості по кредиту, оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням (а.с.9).

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", ОСОБА_3 про визнання договору поруки №214458 від 27 червня 2008 року припиненим задоволенню не підлягають, оскільки вимоги не підтверджуються належними та допустимими доказами, пояснення, які були надані представником позивача не узгоджуються з фактичними обставинами встановленими в судовому засіданні, тому суд приходить до висновку, що зміст договору поруки не суперечить Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, строки звернення банку до суду не пропущені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", ОСОБА_3 про визнання договору поруки №214458 від 27 червня 2008 року припиненим- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кучина Н.Г.