Справа №490/5234/16-ц 26.09.2016 26.09.2016 26.09.2016
Справа № 490/5234/16-ц Головуючий у 1 інстанції Мамаєва О.В. Провадження №22-ц/784/2082/16 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1 Категорія 39
У Х В А Л А

іменем України

26 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів Серебрякової Т.В. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_2

його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2016 року ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та Миколаївської міської ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а :

23 травня 2016 року ОСОБА_2 пред'явив до ОСОБА_4 та Миколаївської міської ради зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

10 травня 2011 року помер його дідусь ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, що належала тому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 1993 року.

Єдиним спадкоємцем його майна був син ОСОБА_7, який є батьком позивача.

Батько прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття проживав разом зі спадкодавцем, проте у зв'язку із хворобою, він не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину.

22 лютого 2015 року ОСОБА_7 помер.

За законом, він, як син спадкодавця, має право у першу чергу спадкувати зазначене майно, проте, позбавлений такої можливості, оскільки при зверненні до державного нотаріуса із відповідною заявою, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск встановленого цивільним законодавством строку для її прийняття.

Посилаючись на те, що строк пропустив з поважних причин, оскільки, через складні стосунки з дружиною померлого, яка прийняла спадщину, про смерть батька дізнався в кінці лютого 2016 року, ОСОБА_2 просив надати йому додатковий строк тривалістю у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечувала, зазначала, що позивач не надав жодних доказів поважності пропуску передбаченого законодавством строку для прийняття спадщини, при цьому він достеменно знав про смерть батька, а тому мав усі можливості своєчасно звернутися з заявою при її прийняття.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилався на невідповідність судового рішення дійсним обставинам справи та порушенням районним судом норм матеріального та процесуального права, а саме, ігнорування судом права позивача на особисту участь у судовому засіданні де він міг би надати докази поважності пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без змін, оскільки суд постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено в оскарженому рішенні, районний суд виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів наявності поважних причин пропуску ним строку прийняття спадщини, а тому його вимога не може бути задоволена.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, відповідно до статей 1216,1217, 1220 частини 3 статті 1223, статті 1268, частини 1 статті 1270, статті 1272 ЦК України, п. 24 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За загальними положеннями про спадкування, право на неї виникає у день відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто, в названий вище строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

З первісної та уточненої позовних заяв (а.с. 2-3, 19), ксерокопій свідоцтв про смерть ОСОБА_6. та ОСОБА_7 (а.с. 7-8); свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с. 9); довідки ЖЕК «Забота» від 18 квітня 2016 року (а.с. 12); постанови нотаріуса від 19 травня 2016 року (а.с. 13); ксерокопії спадкової справи 707/2011 (а.с. 33-45); ксерокопії спадкової справи № 500/2015 (а.с. 66-87) вбачається, що 10 травня 2011 року помер дідусь позивача ОСОБА_6 у звязку з чим у його сина ОСОБА_7 виникло право на спадкування майна належного першому, яке складалося з однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Той спадщину прийняв, оскільки на час її відкриття постійно проживав із спадкодавцем, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав. 22 лютого 2015 року помер ОСОБА_7 у звязку з чим у позивача та дружини померлого ОСОБА_4 виникло право на спадкування його майна. 14 серпня 2015 року остання подала заяву про прийняття спадщини, зазначивши в ній, що у спадкодавця є син ОСОБА_2 місце перебування якого їй невідомо. Позивач же, з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, тільки 19 травня 2016 року теж подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а після відмови у вчиненні нотаріальної дії, 23 травня 2016 року до суду з даною позовною заявою. При цьому, і в первісній, і в уточненій позовних заявах назвав причиною пропуску такого строку, його необізнаність, через складні стосунки з дружиною батька, про смерть того, а також правову необізнаність.

Проте, виходячи із правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах по цивільним справам від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) та 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16), названі позивачем причини не можна вважати поважними і на їх підставі визначити позивачеві додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і районний суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до правової позиції особи, яка подала апеляційну скаргу, щодо знаходження позивача за кордоном, що позбавляло того можливості подати заяву нотаріусу, то вона не може слугувати скасуванню оскарженого рішення, оскільки у справі не надано належних доказів відсутності ОСОБА_2 в Україні протягом усього строку, встановленого ЦК України для прийняття спадщини. Більше того, дана підстава виникла після ухвалення рішення судом 1 інстанції, і взагалі не фігурувала під час розгляду справи Центральним районним судом м. Миколаєва, а виникла лише після ухвалення рішення і зазначення судом цієї обставини, як можливу причину надання додаткового строку.

Посилання, як на підставу для визначення додаткового строку, на факт перебування в період з 02 лютого 2015 року і по 01 вересня 2015 року на території Російської Федерації, а також неповідомлення відповідачем про смерть спадкодавця не можуть бути визнані поважними, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити у звязку з відсутністю правових підстав для її задоволення.

Стосовно ж тверджень названої особи, про наявність процесуальних порушень при розгляді судом 1 інстанції позову, то вони не можуть слугувати скасуванню оскарженого рішення, оскільки більша частина з них не має підтвердження, а ті ж, що мають місце, носять формальний характер і не вплинули на результат вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Лисенко П.П.

Судді: Самчишина Н.В.

ОСОБА_8