АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

08 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Ганна Олександрівна, Київська міська рада про визнання договорів дарування земельних ділянок недійсними, за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року,

встановила:

07 квітня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були укладені договори дарування земельних ділянок, а саме:

- договір дарування земельної ділянки від 15.04.2015 р. №447, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1);

- договір дарування земельної ділянки від 20.04.2015 р. №465, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2);

- договір дарування земельної ділянки від 20.04.2015 р. №468, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_3);

- договір дарування земельної ділянки від 15.04.2015 р. №439, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4).

Посилаючись на те, що вказані договори були вчинені без наміру створення відповідних правових наслідків, з метою унеможливлення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором про відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» №1491 від 17 грудня 2014 року та про зміну первісного кредитора новим, заборгованість останнього складає 11 842 190 грн., з огляду на положення ст. 228, 234 ЦК України просив визнати їх недійсними.

07 квітня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, земельні ділянки, що розташовані за адресою:

- м. АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1);

- м. АДРЕСА_2, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2);

- м. АДРЕСА_3, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_3);

- м. АДРЕСА_4, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4).

Заборонити відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та обтяження вищевказаного нерухомого майна шляхом передачі в оренду, іпотеку, заставу, вносити до статутного фонду товариства тощо.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України просить вчинити розподіл судових витрат.

Свої доводи мотивує тим, що на час подання позовної заяви ОСОБА_3 не виконав своїх зобов'язань за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» №1491 від 17 грудня 2014 р. та продовжує надалі ухилятися від виконання своїх зобов'язань.

Договірне зобов'язання ОСОБА_3 перед кредиторами не виконується 417 днів, заборгованість складає 11 842 190 грн. (основний борг 8 000 000 грн., 5% річних та індекс інфляції).

З травня 2015 р. у Макарівському районному суді Київської області знаходиться справа за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення (повернення) грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «Торговий дім «Камілла».

Зважаючи на вказані обставини ОСОБА_3 здійснив дарування земельних ділянок своєму родичу з метою уникнення майнової відповідальності.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову судом першої інстанції не враховано, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання рішення суду про задоволення позову.

Суд першої інстанції не вправі був відмовляти у забезпеченні позову лише з тієї підстави, що ухвалою Макарівського районного суду Київської області вже було накладено арешт на спірне майно.

При цьому судом не враховано, що заборона щодо вчинення дій відносно майна була вчинена по відношенню до ОСОБА_3, земельні ділянки відповідачами не використовуються за призначенням, останні можуть відчужити вказане нерухоме майно, повернення якого потребуватиме значних зусиль та часу.

Крім цього, чинне законодавство України не забороняє вжиття заходів забезпечення позову до одного і того самого майна в різних провадженнях.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь по справі та пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, 17 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу частки у ТОВ «Торговий дім «Камілла» №1491, за яким ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 40% частки за 8000000 грн. При цьому ОСОБА_3 не виконав свої зобов'язання щодо перерахування коштів за договором купівлі-продажу.

05.05.2015 р. між ОСОБА_4 та СПД - ФОП ОСОБА_1 був укладений нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у ТОВ «Торговий дім «Камілла» №1491 від 17 грудня 2014 р. та про заміну первісного кредитора новим.

12.05.2015 р. новим кредитором СПД -ФОП ОСОБА_1 було направлено вимогу ОСОБА_3 про невиконання простроченого грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу частки, яке виконано не було.

Судом також встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були укладені договори дарування земельних ділянок, а саме:

- договір дарування земельної ділянки від 15.04.2015 р. №447, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1);

- договір дарування земельної ділянки від 20.04.2015 р. №465, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2);

- договір дарування земельної ділянки від 20.04.2015 р. №468, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_3);

- договір дарування земельної ділянки від 15.04.2015 р. №439, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, площею 0,1000 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4).

З огляду на доводи позивача про наявність у відповідача ОСОБА_3 невиконаних перед ним боргових зобов'язань на загальну суму 11 842 190 грн., вимоги останнього про визнання вищевказаних правочинів недійсними спрямовані на приведення сторін правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину, з метою можливості задовольнити свої вимоги за рахунок спірного майна.

Власний інтерес позивача полягає в тому, щоб предмети правочинів перебували у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідачів з тим, щоб якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Макарівського районного суду Київської області знаходиться справа за позовом СПД -ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_1 про визнання договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «Торговий дім «Камілла». У зв'язку з забезпеченням виконання можливого рішення суду у вказаній справі ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року на спірні земельні ділянки накладено арешт.

У відповідності до положень ч.3, ч. 6 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Суд також може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про те, що на вищевказані земельні ділянки вже було накладено арешт в іншій справі, а тому відсутня необхідність в застосуванні заходів забезпечення позову є помилковим.

Вжиття заходів забезпечення позову в іншій справі не може гарантувати виконання можливого рішення суду у справі, що розглядається.

При вирішенні питання вжиття заходів забезпечення позову суд не навів мотивів відхилення доводів позивача щодо існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог процесуального закону, що є підставою для її скасування з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки судове рішення по суті пред'явленого спору по справі не ухвалено, правові підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/11510/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Ярошенко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.