АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1129/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Кімстачов О. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівКачана О. В., Фетісової Т. Л.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 третя особа: ПАТ "Креді Агріколь Банк" про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_7, та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 третя особа: ПАТ "Креді Агріколь Банк" про стягнення коштів.

Позивач посилався на те, що 12 квітня 2007 року між ОСОБА_6 та AT «Індустріально-Експортний Банк», повним правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», був укладений Кредитний договір № 263/7-п.

Згідно умов цього договору позичальник ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 25000 доларів США зі сплатою 13,5% річних, термін користування кредитом - з 12 квітня 2007 року до 11 квітня 2017 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_6 12 квітня 2007 року між ОСОБА_7 як іпотекодавцем та AT «Індустріально-Експортний Банк» (іпотекодержателем) було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передавались належний позивачу садовий будинок НОМЕР_1 та земельна ділянка НОМЕР_1, надана для ведення садівництва, які знаходяться за адресою: Садове товариство «Будівельник» в м. Умані Черкаської області.

Також в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_6 12 квітня 2007 року позивач та ОСОБА_9 (іпотекодавці) уклали з AT «Індустріально-Експортний Банк» (іпотекодержателем) ще один договір іпотеки, предметом якого був житловий будинок та земельна ділянка площею 614,00 кв.м., надана для його обслуговування, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

За умовами обох договорів іпотеки у випадку невиконання ОСОБА_6 своїх кредитних зобов'язань за кредитним договором від 12 квітня 2007 року № 263/7-п банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог.

Як з'ясувалось згодом, відповідач ОСОБА_6 не виконував належним чином свої зобов'язань згідно умов вищезгаданого кредитного договору.

У жовтні 2014 року на адресу позивача надійшла вимога (претензія) ПАТ «Креді Агріколь Банк» № 140 від 17.10.2014 р., в якій банк інформує, що станом на 17.10.2014 року відповідачем зобов'язання за кредитним договором не виконані, а заборгованість складає 7612,62 доларів США, що еквівалентно 98707,47 грн.. Банк просить в термін до 30-ти днів з дати отримання вимоги погасити наявну заборгованість, в противному випадку він буде змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.

З метою збереження належного майна від його примусового відчуження та з метою добровільного погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором за наполяганням банку 11 листопада 2014 р. між позивачем, як поручителем, та ПАТ «Креді Агріколь Банк» був укладений договір поруки № Р263/7, згідно умов якого ОСОБА_7 поручався за повне та своєчасне виконання боргових зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором від 12 квітня 2007 року № 263/7-п.

Так, згідно укладеного договору поруки від 11.11.2014 року позивачем було погашено заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором шляхом внесення до каси банку готівкових 7663,59 доларів США, що станом на 11.11. 2014 року було еквівалентно 113453,51 грн., що підтверджується квитанцією банку № 1 від 11.11.2014 року.

Також ним було погашено пеню по кредитному договору ОСОБА_6 в розмірі 868,74 грн., що підтверджується квитанцією № 5 від 11.11.2014 pоку, копію якої додано.

Таким чином, позивачем як поручителем була погашена вся заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором № 263/7-п від 12 квітня 2007 pоку, що підтверджується довідкою ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 12.11.2014 року № 157, згідно якої: станом на 12.11.2014 року залишок заборгованості за договором складає 00 гривень 00 копійок .

Враховуючи те що позивачем як поручителем в повному обсязі виконано зобов'язання боржника, забезпечене порукою, то він вважає, що має законне право стягнути в судовому порядку з відповідача ОСОБА_6 на свою користь сплачені на рахунок банку 7663,59 доларів США, що станом на 18.11.2014 pоку, тобто на момент подачі позову еквівалентно 117482,83 грн. (7663,59 х 15,33) в погашення кредиту та 868,74 грн. пені по кредитному договору.

На підставі наведеного, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 509, 512, 533, 553, 554, 556 ЦК України, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь 179 634,54 грн., що є еквівалентом 7 663,59 доларів США, суми погашеної валютної заборгованості відповідача за Кредитним договором № 263/7-п від 12.04.2007 року; 868,74 грн. його заборгованості по пені за цим Кредитним договором; 6 000,00 грн. витрат на оплату послуг по зняттю заборони і виведенню з реєстру іпотек об'єктів нерухомого майна.

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_7 про стягнення коштів вказуючи , що на виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.08.2011 року ОСОБА_6 сплатив ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 40 000 доларів США по розписці від 05.04.2006 р. за умови, що ОСОБА_7 погасить за нього кредит в ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Вважає, що ОСОБА_7 повинен сплатити ОСОБА_6 кошти, що становлять різницю між сумою стягнутих з нього на користь ОСОБА_7 коштів за рішенням суду і сумою, яку сплатив ОСОБА_7 за кредитним договором банку.

На підставі наведеного, ст. ст. 15,16,509,626 ЦК України, ОСОБА_6 просив суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь 258 692,72 грн. та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму погашеної валютної заборгованості за Кредитним договором №263/7-п від 12.04.2007 р., укладеним ОСОБА_6 та AT «Індустріально-Експортний Банк» (правонаступник якого ПАТ «Креді Агріколь Банк»), в розмірі 7 663,59 доларів США, що станом на 18.02.2016 за офіційним курсом НБУ 2 672,3709 грн. за 100 доларів США еквівалентно 204 799,55 гривень, та суму погашеної заборгованості по пені за цим же кредитним договором № 263/7-п від 12.04.2007 в розмірі 868,74 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у сумі 2 056,68 гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів в сумі 258 692,72 гривень відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати , ухвалити нове рішення по даній справі.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 12 квітня 2007 року ОСОБА_6 та AT «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», був укладений Кредитний договір № 263/7-п, за умовами якого ОСОБА_6 (позичальник) отримав кредит в розмірі 25 000,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних, термін користування кредитом з 12.04.2007 до 11.04.2017. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника 12.04.2007 між ОСОБА_7, як іпотекодавцем, та AT «Індустріально-Експортний Банк» був укладений Договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передавались садовий будинок НОМЕР_1 та земельна ділянка НОМЕР_1, надана для ведення садівництва, які знаходяться за адресою: Садове товариство «Будівельник» в м. Умані Черкаської області, а також ще один Договір іпотеки від 12.04.2007, предметом якого був житловий будинок та земельна ділянка площею 614,00 кв. м., надана для його обслуговування, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_7 та ОСОБА_9 За умовами обох Договорів іпотеки у випадку невиконання ОСОБА_6 своїх кредитних зобов'язань за Кредитним договором від 12.04.2007 № 263/7-п банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог. Зазначені обставини підтверджені копіями Кредитного договору № 263/7-п від 12.04.2017р.Договору іпотеки від 12.04.2007 р. (ар. спр.20-25).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_6 не виконав належним чином свої зобов'язання згідно з умовами вказаного кредитного договору як позичальник, в зв'язку з чим ПАТ «Креді Агріколь Банк» на адресу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 (кожному з них) направив вимогу (претензію) № 140 від 17.10.2014 про добровільне звільнення мешканцями житлового приміщення та усунення порушень при виконанні умов кредитного договору. Банк проінформував адресатів, що станом на 17.10.2014 відповідачем зобов'язання за кредитним договором не виконані, заборгованість становить 7 612,62 доларів США, що в еквіваленті дорівнює 98 707,47 грн. і у відповідності з розділом 5 договорів іпотеки та ст.33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель (банк) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання вправі задовільнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Банк просив в термін до 30-ти днів з дати отримання даної вимоги або погасити наявну заборгованість або добровільно звільнити садовий будинок НОМЕР_1 та земельну ділянку НОМЕР_1, площею 613 кв.м., що знаходиться в садовому товаристві «Будівельник» в м. Умані та житловий будинок та земельну ділянку, площею 614 кв.м. за адресою : АДРЕСА_1, попередивши про те, що якщо вимога залишиться без задоволення, буде змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку (ар. спр. 19).

Судом встановлено, що з метою добровільного погашення заборгованості ОСОБА_6 за Кредитним договором та уникнення звернення стягнення на предмет іпотеки, 11.11.2014 р. ОСОБА_7 як поручитель та ПАТ «Креді Агріколь Банк» як кредитор уклали Договір поруки № Р263/7, умовами якого передбачено, що позивач поручився за повне та своєчасне виконання боргових зобов'язань ОСОБА_6 за Кредитним договором від 12.04.2007 № 263/7-п. І 11.11.2014 р. ОСОБА_7 як поручитель відповідно до Квитанції № 1 і Квитанції № 5 погасив заборгованість ОСОБА_6 за Кредитним договором шляхом внесення до каси банку готівковою 7 663,59 доларів США (суми кредиту і нарахованих відсотків станом на 11.11.2014 р.) і 868,74 грн. нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди. Вказані суми наведені в розрахунку заборгованості станом на 11.11.2014 р.(а.с. 18). Про те, що заборгованість за Кредитним договором була погашена повністю банк ОСОБА_7, видав довідку від 12.11.2014 р. за № 157 (ар. спр. 11-13).

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання являється порука (ч.1 ст.546 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності з ч.І ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

За ч.2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

На підставі наведеного суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що між позивачем ОСОБА_7 і відповідачем ОСОБА_6 існують грошові зобов'язання, що ґрунтуються на кредитному договорі № 263/7-п від 12.04.2007 (в рішенні помилково зазначено «12.04.2017») та договорі поруки № Р263/7 від 11.11.2014 р. та виникли відповідно до норми ч. 2 ст. 556 ЦК України у зв'язку з переходом до поручителя всіх прав кредитора за кредитним договором. Як встановлено, на час розгляду справи в суді ОСОБА_6 не повернув ОСОБА_7 як кредитору суму в розмірі 7 663,59 доларів США та 868,74 грн., які були сплачені позивачем на виконання кредитних зобов'язань відповідача перед банком.

Виходячи з зазначених обставин суд правильно стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму погашеної валютної заборгованості за кредитним договором № 263/7-п від 12.04.2007 року, укладеним ОСОБА_6 та AT «Індустріально-Експортний Банк» (правонаступник якого ПАТ "Креді Агріколь Банк"), в розмірі 7663,59 доларів США, що станом на 18.02.2016 року за офіційним курсом НБУ 2672,3709 грн. за 100 доларів США еквівалентно 204799,55 грн. та суму погашеної заборгованості по пені за цим же кредитним договором № 263/7-п від 12.04.2007 року в розмірі 868,74 грн., задоволивши позовні вимоги в даній частині.

При цьому, розглядаючи зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення 258692 грн. 72 коп. як різницю між сплаченими коштами по його кредиту ОСОБА_7 і сумою, яку він виплатив ОСОБА_7 за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.08.2011 р. у справі №2-1055-2011 р. за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 ОСОБА_11 про стягнення боргу за договором позики, суд правомірно прийшов до висновку про недоведеність зустрічних позовних вимог. Із вищезгаданого рішення суду вбачається, що ОСОБА_6 05 квітня 2016 року позичав у ОСОБА_7 кошти в сумі 40000 доларів США строком на 1 рік, про що написав розписку від 05 квітня 2006 року в присутності свідків. 27 травня 2010 року ОСОБА_6 позичив у ОСОБА_7 20000 Євро строком на 5 місяців , про що теж написав розписку датою отримання коштів. Тобто між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 було укладено договір позики грошових коштів. Оскільки ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання не виконав, борг не повертає , суд за позовом ОСОБА_7 цілком обґрунтовано стягнув на користь останнього із ОСОБА_6 заборгованість за вказаними договорами позики в сумі 343700 грн. та відсотки за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 7511 грн., а всього 351211 грн. та витрати по справі (копія рішення на ар. спр.43).

Відомості про те, еквівалентом якої грошової суми в іноземній валюті (в доларах США або Євро) є сума стягнутої заборгованості в 343700,00 грн. у рішенні суду не наведено. Боржник ОСОБА_6 сплатив стягувачу ОСОБА_7 кошти за рішенням суду, що визнали в суді сторони і підтверджено відомостями, що містяться в постанові державного виконавця Уманського МВДВС Уманського МРУЮ від 23.07. 2012 року (ар. спр. 63).

Вказане рішення суду набрало законної сили і є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як правильно зауважив суд, покази допитаного в судовому засіданні 18.02.2016 року по даній справі свідка ОСОБА_12 про те, що він був присутнім під час домовленості між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стосовно того, що перший визнає в суді позов до нього в цивільній справі № 2-1055-2011 р. на зменшену суму позову в 351211,00 грн., а другий - з отриманих за рішенням суду коштів погасить борг ОСОБА_6 за кредитним договором № 263/7-п від 12.04.2007 р., укладеним з AТ «Індустріально-Експортний Банк» (ПАТ «Креді Агріколь Банк»),- не є доказом того, що ОСОБА_7 у зв'язку з такою домовленістю позбавлений права вимагати стягнення з ОСОБА_6 суми сплаченого ним боргу за кредитним договором № 263/7-п та що у відповідача виникло право вимагати від ОСОБА_7 зазначених ним коштів .

Тому цілком обґрунтовано в задоволенні зустрічного позову судом відмовлено.

Позивач просив стягнути ще на його користь з відповідача 6000 грн. витрат, які він поніс на оплату послуг по зняттю заборони і виведенню з реєстру іпотек об'єктів нерухомого майна за договорами іпотеки від 12.04.2007 року, які укладені з метою забезпечення кредитного договору № 263/7-п від 12.04.2007 року.

Однак позивач не довів під час судового розгляду наявності передбачених законом або договором підстав для стягнення цих витрат з відповідача ОСОБА_6, в зв'язку з чим судом було відмовлено в задоволенні таких вимог ухваленим додатковим рішенням Уманського міськрайонного суду від 22 березня 2016 року , що відповідає обставинам справи.

Правильно вирішено судом питання і відносно стягнення з ОСОБА_6 на користь держави судового збору в сумі 2056,68 грн. на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач являється інвалідом ІІ-ої групи і звільнений від сплати таких витрат.

Таким чином, рішення суду відповідає обставинам справи, вимогам закону і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги, не вбачається.

Доводи останньої не є суттєвими, розглядалися судовою колегією в повному обсязі і підстав для їх задоволення не встановлено. До того ж висновків суду вони не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2016 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :