УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Гримич М.К., Ткачука О.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов'язання не чіпляти навісні замки на нежитлове приміщення та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нежитловою будівлею, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні майном ОСОБА_4, а саме нежитловим приміщенням телятника розташованого в АДРЕСА_1 та не чіпляти навісні замки на нежитлову будівлю телятника розташованого в АДРЕСА_1; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 є власником вказаного нежитлового приміщення на підставі нотаріально посвідченого свідоцтва, виданого державним нотаріусом Ананьївського нотаріального округу Мороз Н.О. від 29 серпня 2015 року. У листопаді 2015 року ОСОБА_5 навісив замки на будівлю вказаного телятника та перешкоджає позивачу у доступі до вказаного приміщення, чим порушує право останнього на вільне користування приватною власністю.

У січні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням телятника, розташованого в АДРЕСА_2, шляхом зняття навісних замків з дверей вказаної будівлі.

Мотивував зустрічні вимоги тим, що ОСОБА_5 є власником вказаного нежитлового приміщення телятника, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 листопада 2015 року, у якому ним були проведені ремонтні роботи, але ОСОБА_4 навісив замки на двері зазначеного приміщення та чинить перешкоди у доступі до нього.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2016 року, первісний позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні майном ОСОБА_4, а саме нежитловим приміщенням телятника розташованого в АДРЕСА_1 та не чіпляти навісні замки на нежитлову будівлю телятника розташованого в АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2000 грн моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні зустрічної позовної заяви відмовлено.

ОСОБА_5, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно свідоцтва від 29 серпня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області, на підставі акта про проведення електронних торгів з реалізації майна, затвердженого начальником Відділу державної виконавчої служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 30 квітня 2015 року, ОСОБА_4 належить на праві власності майно, що складається з нежитлової будівлі телятника, зазначеної в схематичному плані літерою «Д», загальною площею 706,6 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що раніше належала Сільскогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Степана Олійника». ( а.с. 7)

Правомірність придбання даного нежитлового приміщення ОСОБА_4 з електронних торгів підтверджується протоколом № 73566 від 16 квітня 2015 року. ( а.с. 34)

Зазначене право власності ОСОБА_4 на нежитлову будівлю телятника підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 серпня 2015 року. ( а.с. 8)

Згідно технічного паспорту, виготовленого 30 листопада 2015 року КП «Миколаївське районне бюро технічної інвентаризації», на виробничий будинок нежитлова будівля телятник АДРЕСА_1, належного ОСОБА_4, зазначена будівля позначена літ. «Д», має розміри: 73,46 м х 11,70 м та площу 706,6 кв. м. ( а.с. 1-13)

ОСОБА_5 є власником нежитлової будівлі телятника за адресою: АДРЕСА_2 площею 572,8 кв. м, згідно свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 листопада 2015 року ( а.с. 25-26).

Зазначене нерухоме майно ОСОБА_5 придбав згідно накладної, без номеру, виданої агрофірмою імені Степана Олійника від 29 листопада 2011 року та квитанції прибуткового касового ордеру № 68 від 29 листопада 2011 року. ( а.с. 186)

Оскільки купівлю нежитлової будівлі телятника ОСОБА_5 здійснив у простій письмовій формі, у порушення вимог ст. 657 ЦК України договір нотаріально не посвідчив, тому були відсутні підстави для державної реєстрації цього нерухомого майна.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 9 жовтня 2015 року за ОСОБА_5 було визнано право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна. ( а.с. 97).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючі первісний позов, виходив з того, що об'єкт нерухомого майна ОСОБА_4 є відмінним від нерухомого майна ОСОБА_5 оскільки, має іншу площу. Тому, суди попередніх інстанцій керуючись положеннями ст. ст. 321, 391 ЦК України, дійшли правомірного висновку щодо наявності підстав для зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні майном ОСОБА_4, та вірно визначили розмір відшкодування моральної шкоди позивачу враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, пов'язаних з противоправною поведінкою та ступень вини відповідача, який завдав шкоду.

Висновки судів попередніх інстанцій в цій частині узгоджуються з роз'ясненнями викладеними у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року.

Судами попередніх інстанцій відмовлено у задоволенні зустрічної позовної заяви оскільки, ОСОБА_5 не довів, належними та допустимими доказами, ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. Доводи останнього щодо незаконного придбання ОСОБА_4 вищевказаного майна з прилюдних торгів, та те що будівля телятника під літерою «Д» дійсно є будівля телятника під літерою «З», обґрунтовано відхилено судами попередніх інстанцій, оскільки данні обставини не є предметом спору ні за первісним позовом ні за зустрічним позовом.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
М.К. Гримич
О.С. Ткачук