Справа № 309/2306/15-ц
Провадження № 2/309/85/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Савицький С.А.

при секретарі судового засідання Росоха В.Ю.

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 селищної ради, ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування витягу з рішення 6 сесії 22 скликання ОСОБА_5 селищної ради від 15 лютого 1996 року «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки» та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_5 селищної ради, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування витягу з рішення 6 сесії 22 скликання ОСОБА_5 селищної ради від 15 лютого 1996 року «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки» та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позивач зазначала, що на підставі рішення 20 сесії 24 скликання ОСОБА_5 селищної ради від 13.12.2005 року передано безкоштовно у приватну власність гр. ОСОБА_7, мешканцю смт. Вишково, вул. Фрунзе, № 32 земельну ділянку площею 0,15 га в смт. Вишково, вул. Фрунзе, № 32, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га серії ЗК № 012562.

ОСОБА_6 збудував свій будинок з порушенням проекту забудови, що призвело до звуження вулиці (дороги загального користування) та компенсовано від землекористувача позивача, що порушило права та законні інтереси позивача. Державний акт на право приватної власності на землю серії Р4 №066513, виданий ОСОБА_6, є незаконним, оскільки виготовлений на підставі підробленого витягу з рішення 6 сесії 22 скликання ОСОБА_5 селищної ради від 15 лютого 1996 року. В державному акті площа земельної ділянки вказана 0,1748 га, а згідно з рішенням у власність передано 0,15 га. Зазначені обставини стали відомі позивачці з ухвали Хустського районного суду від 19.08.2014 року, якою звільнено колишнього селищного голову ОСОБА_8 та секретаря Вишківської селищної ради ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження 549 закрито. Внаслідок таких дій заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_7

У звязку з цим ОСОБА_4 просила задовольнити позов.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 селищної ради ОСОБА_10 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Суду пояснила, що у ОСОБА_4 відсутнє суб'єктивне матеріальне право на позов, оскільки судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право позивача, його свободи чи інтереси.У задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3 пояснила суду, що у позовній заяві ОСОБА_4 не наведено жодних обставин, не надано суду жодних доказів, які доводять, що видачею ОСОБА_6 державного акту на право приватної власності на землю порушені права позивачки ОСОБА_4 на земельну ділянку, якою вона користується. Земельна ділянка ОСОБА_6 не межує з земельною ділянкою, що нею користуються подружжя ОСОБА_4. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЗК № 012562, копія якого додана позивачкою до позовної заяви як доказ на обгрунтування своїх позовних вимог, виданий ОСОБА_7 на підставі рішення ОСОБА_5 селищної ради від 13.12.2005 року про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки. Крім того представник відповідача пояснила, що позивачка не має жодних документів, які підтверджують будь-яке її право на земельну ділянку. Власником земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_7, є ОСОБА_5 селищна рада, Державний акт визнаний недійсним за рішенням Хустського районного суду від 11 червня 2007 року, яке набрало законної сили 01 жовтня 2008 року. Позивачка не довела суду свого права на позов відповідно до ст. 3 ЦПК України.Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка мешкає за адресою смт. Вишково, вул. Фрунзе, 32 і разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 користується земельною ділянкою за цією адресою. Земельну ділянку на вулиці Фрунзе в смт. Вишково площею 0,10 га було виділено ОСОБА_7 під забудову житлового будинку за рішенням ОСОБА_5 селищної ради від 03.11.1993 року. За рішенням 20 сесії 24 скликання ОСОБА_5 селищної ради від 13.12.2005 року ОСОБА_5 селищною радою передано у приватну власність ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,15 га в смт. Вишково, вул. Фрунзе, № 32, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та видано 10 липня 2006 року державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 012562. За рішенням Хустського районного суду від 11 червня 2007 року, яке набрало законної сили 01 жовтня 2008 року, цей державний акт визнаний недійсним.

Згідно зі ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Обєктом судового захисту є порушене, невизнане або оспорюване право, свободи чи інтереси. Матеріально-правова вимога позивача підлягає задоволенню, коли буде доведено існування самого субєктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено в позові має бути відмовлено в звязку з необґрунтованістю самої вимоги.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив: «Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це».

Висуваючи вимогу про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_5 селищної ради і скасування державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_5 селищною радою відповідачу ОСОБА_6, позивач мав довести, які його права чи інтереси порушені видачею цього акту, та надати докази на підтвердження своїх вимог. Проте ані в позовній заяві, ані під час розгляду справи позивачем не доведено суду, які його права та інтереси порушені видачею ОСОБА_5 селищною радою державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 № відповідачу ОСОБА_6

Оскільки позивачці ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку або документ на право користування земельною ділянкою, право щодо якої вона просить захистити, не видавався, то у неї не виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування витягу з рішення сесії ОСОБА_5 селищної ради від 15 лютого 1996 року, то суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

За визначенням, витяг це засвідчена копія частини тексту службового документа (Мінюст, Наказ "Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях" від 18.06.2015 N 1000/5).

Порушені права землекористувачів підлягають захисту способами, передбаченими статтею 152 ЗК України, з обов'язковим дотриманням норм чинного законодавства. Відповідно до вказаної норми захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення прав юридичних і фізичних осіб, порушених внаслідок прийняття неправомірних рішень, дій чи бездіяльності державних органів або посадових осіб органів місцевого самоврядування (частина 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із ч. 3 ст. 43 Закону України від 9 квітня 1999 р. N 586-XIV "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований у судовому порядку

Проте витяг є лише засвідченою копією частини тексту службового документа і не є правовим актом органу державної влади або органу місцевого самоврядування в розумінні ст. 21 ЦК України, а є лише копією такого акту.

Отже, вимога про визнання незаконним та скасування витягу з рішення сесії селищної ради позбавлена правового змісту. А це означає, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, то суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню через відсутність предмета спору.

З 1 січня 2002 року відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, та його державної реєстрації, а з 2 травня 2009 року у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 року № 1066-УІ право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Державний акт на право приватної власності на землю серії Р4 № 066513 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18500 та видано ОСОБА_6 26.06.2003 року. Законодавство не передбачало реєстрації права власності на земельну ділянку у цей період.

Відповідно до статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.(ч. 1 ст.11 ЦПК України). Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 11 ЦПК України).

Позивачем вибраний неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 селищної ради, ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування витягу з рішення 6 сесії 22 скликання ОСОБА_5 селищної ради від 15 лютого 1996 року «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки» та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів дня отримання копії рішення.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_11

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_11