Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н. В.,

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соснівської сільської ради Літинського району про визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Соснівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2. Остання до дня смерті, проживала за адресою: АДРЕСА_1. До складу спадкового майна входить житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1. Позивач вказує, що спадщину він прийняв вчасно, звернувшись із заявою до Літинської держвної нотаріальної контори. 20.07.2016 він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, в той же день отримав відповідь нотаріуса про те, що на спадковий житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, тому немає законних підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, позивач не може реалізувати своє право на спадщину, тому змушений звернутися до суду за захистом свого права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовільнити.

Представник Соснівської сільської ради Літинського району в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позов визнають в повному обсязі.

Дослідивши матеріали, які є у справі, взявши до уваги думку сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Свідоцтво про смерть (а.с. 7) свідчить, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Із копії свідоцтва про народження (а.с.9) вбачається, що позивач ОСОБА_1 дійсно є сином покійної ОСОБА_2.

Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-14) встановлено, що у даному документі право власності на житловий будинок зареєстровано 1964 року за ОСОБА_2, наявна відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Довідка видана виконкомом Соснівської сільської ради (а.с.24) свідчить, що згідно погосподарської книги за 2002-2015 рр. власником житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р., була ОСОБА_2. Із копії заяви ОСОБА_3 (а.с.29) встановлено, що ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_2. Копія листа-відповіді нотаріуса (а.с.8) свідчить, що ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавиця своє право власності в БТІ не зареєструвала .

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що спірний будинок було побудовано у 1964 році, довідка Соснівської сільської ради свідчить, що згідно погосподарських книг ОСОБА_2 являлася власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, тому є підстави для задоволення позову.

Керуючись ст..213-215 ЦПК України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України -

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, позначений на плані літерою «А» загальною площею 72.6 кв.м., житловою площею 28.8 кв.м., веранда літ."а", ганки, сарай літ."Б", погріб літ. "п/Б", сарай літ. "б", огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Апеляційного суду Вінницькї області через Літинський районниц суд Вінницької області протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна