Справа №642/5460/16-ц
Провадження №2/642/1709/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Скляренко С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи: Пята Харківська державна нотаріальна контора ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Харківської міської ради, в якій просить визнати за нею право власності на 68/600 частин будинку №20 по вул. 8-го Березня в м. Харкові після смерті ОСОБА_3, та на 17/600 частин після смерті ОСОБА_4

Вказаний позов ухвалою суду від 02 вересня 2016 року був залишений без руху, оскільки поданий без дотримання вимог п. 2, 5-6 ч. 1 ст. 119 ЦПК України, а саме: не зазначені номери засобів звязку сторін та третьої особи Пятої Харківської державної нотаріальної контори, якщо такі відомі; не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, зокрема посилання позивача на те, що її бабусею є ОСОБА_3, померла 01.02.1985 року, а батьком - ОСОБА_4, який помер 11.10.2004 року; що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 68/600 частин будинку №20 по вул. 8 Березня в м. Харкові, які фактично прийняв ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 17/600 частин будинку №20 по вул. 8 Березня в м. Харкові, які також фактично прийняв батько позивача; що в нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини у ОСОБА_1 не прийняли та порекомендували звернутися до суду, або підстави для звільнення від доказування всіх зазначених обставин. Крім того, з наданих документів вбачається невідповідність зазначення прізвищ в різних документах, у звязку з чим позивачу слід було уточнити позов щодо різниці в написанні її прізвища як «Масалова» по тексту позову та прізвища «Масолова», яке зазначено у заповіті від 29.01.2003 року, який залишив ОСОБА_4

Для усунення цих недоліків судом був установлений строк два дні з моменту отримання ухвали.

Зазначена ухвала була отримана представником позивача ОСОБА_6 09 вересня 2016 року, про що свідчить розписка в матеріалах справи.

12 вересня 2016 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_6 надійшла уточнена позовна заява про усунення недоліків позовної заяви. Однак, як вбачається з тексту поданої заяви, позивач недоліки, зазначені в ухвалі від 02 вересня 2016 року, в повному обсязі та належним чином не усунув, оскільки в ній також не зазначені докази на підтвердження посилань позивача на те, що її бабусею є ОСОБА_3, померла 01.02.1985 року, а батьком - ОСОБА_4, який помер 11.10.2004 року; що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 68/600 частин будинку №20 по вул. 8 Березня в м. Харкові, які фактично прийняв ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 17/600 частин будинку №20 по вул. 8 Березня в м. Харкові, які також фактично прийняв батько позивача; що в нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини у ОСОБА_1 не прийняли та порекомендували звернутися до суду, або підстави для звільнення від доказування всіх зазначених обставин. Крім того, не уточнений позов щодо різниці в написанні її прізвища як «Масалова» по тексту позову та прізвища «Масолова», яке зазначено у заповіті від 29.01.2003 року, який залишив ОСОБА_4 або наявність підстав для звільнення від доказування (зазначення) вказаних обставин.

Розглянувши вказану заяву суд приходить до висновку про те, що ухвала суду від 02 вересня 2016 року про залишення без руху даної позовної заяви залишилася не виконаною належним чином і зазначені в даній ухвалі суду недоліки позивачем належним чином та в повному обсязі не усунуті, виходячи з наступного.

В ухвалі суду від 02 вересня 2016 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи: Пята Харківська державна нотаріальна контора ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом було залишено без руху, судом було зазначено про те, що позивачем не були дотримані вимоги ч.2 ст.119 ЦПК України, які передбачають, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Тобто, в ухвалі суду зверталась увага позивача на те, що останній в своїй позовній заяві повинен був послатися на докази, які, на його думку, підтверджують обставини, що викладені ним в позові,

Суд звертає увагу на те, що статтею 119 ЦПК, а саме частиною 2, передбачено, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також: ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що вимоги ч.2 ст.119 ЦПК України є обовязковими в частині того, що в позовній заяві позивач обовязково повинен зазначити докази, що підтверджують обставини, які зазначені позивачем у позовній заяві.

При цьому суд звертає увагу, що при поданні позову до суду позивач повинен в позовній заяві саме зазначати докази (тобто послатися на доказ, який ці обставини підтверджує), а не додавати (подавати) докази до позовної заяви.

Не зазначення доказів та неподання таких доказів - це дії, які є різними за характером, змістом та наслідками. Так, не зазначення доказів у позовній заяві є підставою для залишення заяви без руху, а неподання доказів на підтвердження позовних вимог є підставою для відмови в позові.

При цьому також враховується, що відповідно до ст.31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права та обовязки.

З даної норми закону випливає, що сторони в цивільному процесі наділяються рівними можливостями щодо відстоювання своєї позиції в цивільній справі.

Виходячи з даної норми закону, змісту та форми позовної заяви, недоліки якої не були усунуті позивачем відповідно до ухвали судді, відповідач в справі позбавляється можливості реалізувати свої права, визначені ст.31 ЦПК України, та визначитися з обсягом вимог позивача та запереченнями на позов.

Враховуючи наведене, а також зміст ухвали суду від 02 вересня 2016 року, в якій суд не вимагав від позивача надання доказів на підтвердження заявлених вимог, а пропонував лише зазначити їх в позовній заяві, суд вважає, що вищевказана ухвала суду про залишення без руху від 02 вересня 2016 року позивачем не виконана належним чином та в повному обсязі і тому, відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, її слід вважати неподаною і повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи: Пята Харківська державна нотаріальна контора ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом - визнати неподаною та повернути позивачу.

Повідомити позивача, що згідно з ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.О.Скляренко