Справа № 274/2028/16-ц
Провадження № 2/0274/925/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2016 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Щербака Д.С., за участю секретаря Поступайло Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл будинку в натурі між власниками,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивачка - ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю від 16.03.2016р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача - ОСОБА_2 про розподіл будинку в натурі між власниками, в якій просить суд ухвалити рішення, яким розділити житловий будинок за АДРЕСА_1, виділивши позивачці ОСОБА_1 на праві власності в житловому будинку за АДРЕСА_1 ізольовані житлові та підсобні приміщення 1. 2-1, 2-2, 2-3 та 2-4. Також, виділити відповідачу ОСОБА_2 на праві власності в житловому будинку за АДРЕСА_1 ізольовані житлові та підсобні приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6 та 1-7.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що згідно договору дарування від 25 жовтня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у Бердичівському міжміському бюро технічної інвентаризації, позивачка є власником 35/100 ідеальних частин житлового будинку за АДРЕСА_1.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 жовтня 2015 року відповідач є власником 65/100 ідеальних частин житлового будинку за АДРЕСА_1.

Згідно до технічного паспорту на житловий будинок за АДРЕСА_1 площа приміщень зазначеного вище будинку становить 115,8 кв.м., інвентаризаційна вартість становить 125.824,00 грн.

Позивачка фактично користуюся відокремленою частиною будинку з ізольованими жилими та підсобними приміщеннями 1. 2-1, 2-2, 2-3 та 2-4, загальною площею 45,6 кв.м., що становить трохи більше ніж 39/100 ідеальних частин житлового будинку за АДРЕСА_1 з самостійним виходом.

Відповідач фактично користується відокремленою частиною будинку з ізольованими жилими та підсобними приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6 та 1-7, загальною площею 70,2 кв.м., що становить майже 61/100 ідеальних частин житлового будинку за АДРЕСА_1 теж з самостійним виходом.

Тобто, з приводу того, що позивачка користуюся частиною вказаного житлового будинку, яка трохи перевищує належну їй частку у спільному майні та є у власності відповідача, між ними виникають спори.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на статі 358, 361, 364 ЦК України.

В судове засідання позивачка та її представник за довіреністю від 16.03.2016р. ОСОБА_1 не з'явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, підтримали позов, просили суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти задоволення позовних вимог.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, відповідно до положень ч.1 ст.356 ЦК України, є спільною частковою власністю.

Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частина 1 статті 364 ЦК України визначає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 2 вищевказаної статті встановлено, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Частиною 2 статті 183 ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Згідно п.14 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судам необхідно виходити з того, що квартира (будинок), яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші окремі приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати у такі квартири. У противному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями, якщо про це заявлено позов.

Будь-які заперечення чи застереження щодо наявності технічних, інженерних чи інших обставин, які унеможливлюють виділення в натурі часток із спільного майна сторонами не заявлено.

Враховуючи те, що згода між співвласниками щодо поділу спірного домоволодіння не досягнута, це питання вирішується судом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 197, 208-210, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В: Позовні вимоги задовольнити.

Розділити житловий будинок за АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 на праві власності в житловому будинку за АДРЕСА_1 ізольовані житлові та підсобні приміщення 1. 2-1, 2-2, 2-3 та 2-4.

Розділити житловий будинок за АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_2 на праві власності в житловому будинку за АДРЕСА_1 ізольовані житлові та підсобні приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6 та 1-7.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

СУДДЯ: Д.С. Щербак