Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення неустойки, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 6 червня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що за умовами договору позики від 16 жовтня

2012 року, укладеного між нею та ОСОБА_5, остання отримала

296 000 грн, що на момент укладення договору позики за згодою сторін складено еквівалент 37 000 доларів США, які зобов'язалась їх повернути до 16 січня 2013 року. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним того ж дня між ОСОБА_4 та

ОСОБА_6, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати перед ОСОБА_4 за належне виконання ОСОБА_5 умов договору позики. Зазначала, що у п. 7 договору позики сторони домовились, що за прострочення виконання своїх зобов'язань по поверненню позики позичальник повинна сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 5% за кожен день прострочення від суми неповернутих грошових кошті. Боржник борг в повному обсязі не повернула, а саме

не сплатила 35 000 доларів США.

Ураховуючи наведене, просила стягнути з ОСОБА_5 та

ОСОБА_6 штраф за договором позики в сумі, еквівалентній

638 750 доларів США.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 штраф за договором позики від 16 жовтня 2012 року в розмір 14 062 525,02 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 6 червня

2016 року рішення суду першої інстанції змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 штраф за договором позики від 16 жовтня 2012 року в розмір 1 302 341,94 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині стягнення коштів з ОСОБА_5, у цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Зменшуючи розмір стягнутої неустойки за прострочення позичальником своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення позики, апеляційний суд правильно застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та вірно виходив із того, що розмір неустойки, стягнутої місцевим судом, значно перевищує розмір збитків та правомірно зменшив її до суми боргу.

Підстав для відмови в позові в оскаржуваній частині не вбачається, оскільки розмір неустойки розрахований відповідно до умов договору позики, укладеного між сторонам, який нотаріально посвідчений 16 жовтня 2012 року, недійсним як повністю так і в частині сплати штрафу (пені) не визнавався недійсним у встановленому законом порядку, в тому числі і з підстав, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Доводи касаційної скарги на висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення апеляційного суду Харківської області від 6 червня 2016 року в частині стягнення неустойки з ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Умнова

І.М.Фаловська