Справа № 333/2130/16-ц
Провадження № 2/333/1611/16
р і ш е н н я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Гюрсой» про стягнення заборгованості грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

27.04.2016 року позивач звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку у період з 2006 по 2016 р.р.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 зазначила, що у період 2002-2016 р.р. вона працювала на посаді головного бухгалтера в ТОВ «Гюрсой» (юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд.90-А). 23.03.2016 року остання звільнилася з вказаного товариства, але керівництво ТОВ «Гюрсой» не розрахувалися з позивачем за невикористані нею впродовж 2006-20016 р.р. щорічні відпустки. На думку ОСОБА_1, своїми діями відповідач порушив її права, передбачені ст.116 КЗпП України, тому просить суд стягнути з ТОВ «Гюрсой» грошову компенсацію у розмірі 16 632 грн. та, відповідно до ст.117 КЗпП України, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, просила суд задовольнити позов. Додатково пояснила, що дійсно визнає факт, що в 2010 році дійсно вона перебувала у відпустці, тому просить суд прийняти це до уваги та зменшити розмір грошової компенсації. Стосовно наданих представником відповідача копій наказів про надання щорічних відпусток, позивач зазначила, що вони не відповідають дійсності, вона з ними не була ознайомлена та на цих наказах відсутні її підписи про ознайомлення. Враховуючи, що середньоденна заробітна платня її на ТОВ «Гюрсой» становить 117 грн. 75 коп., тому просить вирахувати її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Представники ТОВ «Гюрсой» заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що ОСОБА_1 дійсно у період з 2002 по 2016 р.р. працювала головним бухгалтером в ТОВ «Гюрсой». При звільненні з нею був проведений повний розрахунок, а впродовж 2002-2016 років позивач регулярно перебувала у щорічних відпустках, що підтверджується відповідними наказами директора товариства. Інших певних бухгалтерських документів надати до суду вони не мають можливості, так як ОСОБА_1 при звільненні викрала усю бухгалтерську документацію, скориставшись своїм службовим становищем. Відповідна заява була подана до прокуратури та на цей час проводиться досудове розслідування цього факту.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до трудової книжки на імя ОСОБА_1 у період з 01.08.2002 по 23.03.2016 року перебувала на посаді головного бухгалтера ТОВ «Гюрсой».

Згідно наданих представником ТОВ «Гюрсой» документів, ОСОБА_1 перебувала у щорічних відпустках у період 2006-2016 р.р. Так, відповідно:

- до наказу №3 від 02.08.2006 року позивачу надавалась тарифна відпустка (за період роботи з 08.08.2005 р. по 08.08.2006 р) на 24 дні з 02.08.2005 р. по 26.08.2006 року;

- до наказу №7 від 02.08.2007 року ОСОБА_1 надавалась тарифна відпустка (за період роботи з 08.08.2006 р. по 08.08.2007 р) на 24 дні з 02.08.2006 р. по 26.08.2007 року;

- до наказу №9 від 01.08.2008 року позивачу надавалась тарифна відпустка (за період роботи з 08.08.2007 р. по 08.08.2008 р) на 24 дні з 01.08.2008 р. по 25.08.2008 року;

- до наказу №11 від 10.08.2009 року ОСОБА_1 надавалась тарифна відпустка (за період роботи з 08.08.2008 р. по 08.08.2009 р) на 24 дні з 10.08.2009 р. по 04.09.2009 року;

- до наказу №2 від 03.05.2010 року позивачу надавалась тарифна відпустка (за період роботи з 01.08.2009 р. по 25.08.2010 р) на 24 дні з 03.05.2010 р. по 26.05.2010 року;

- до наказу №9 від 01.08.2011 року ОСОБА_1 надавалась тарифна відпустка (за період роботи з 08.08.2010 р. по 08.08.2011 р) на 24 дні з 01.08.2011 р. по 25.08.2011 року;

- до наказу №12 від 04.06.2012 року позивачу надавалась тарифна відпустка (за період роботи з 08.08.2011 р. по 08.08.2012 р) на 24 дні з 04.06.2012 р. по 28.06.2012 року;

- до наказу №7 від 01.08.2013 року ОСОБА_1 надавалась тарифна відпустка (за період роботи з 08.08.2012 р. по 08.08.2013 р) на 24 дні з 01.08.2013 р. по 25.08.2013 року;

- до наказу №9 від 07.07.2014 року позивачу надавалась тарифна відпустка (за період роботи з 08.08.2013 р. по 08.08.2014 р) на 24 дні з 07.07.2014 р. по 01.08.2014 року;

- до наказу №3 від 03.08.2015 року ОСОБА_1 надавалась тарифна відпустка (за період роботи з 08.08.2014 р. по 08.08.2015 р) на 24 дні з 03.08.2015 р. по 27.08.2015 року.

Підставою для надання тарифної відпустки у вказаних наказах зазначено заява позивача.

Крім того, знаходження ОСОБА_1 у тарифній відпустці у 2010 році підтверджується відповідною її заявою від 03.05.2010 року.

Також, судом встановлено, що після звільнення позивача з товариства, 23.03.2016 року на імя директора ТОВ «Гюрсой» від бухгалтера підприємства надійшла доповідна записка, в якій зазначено, що ОСОБА_1 не передала їй у повному обсязі бухгалтерську документацію по підприємству.

23.05.2016 року директор ТОВ «Гюрсой» ОСОБА_2 звернувся із заявою про скоєння ОСОБА_1 злочину (щодо заволодінням бухгалтерської документації) до прокурора Комунарського району м. Запоріжжя.

05.07.2016 року на адресу заступника директора ТОВ «Гюрсой» ОСОБА_3 заступник начальника СВ Комунарського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 направив повідомлення про початок досудового розслідування по кримінальному провадженню, передбаченому ч.1 ст.357 КК України.

Відповідно до ст. 74 Кодексу законів про працю України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно вимог ст. 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Вимоги ст.83 КЗпП України передбачають, що уразі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Враховуючи, що позивачем не надано жодних доказів того, що вона не перебувала у щорічних відпустках за період з 2006-2016 р.р. (за виключенням 2010 року), а сторона відповідача надала належним чином завірені копії наказів про надання відпусток ОСОБА_1 за вказаний період, з урахуванням того факту, що у ТОВ «Гюрсой» відсутні усі первинні обліково-бухгалтерські документи, що підтверджується порушеним кримінальним провадженням, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Стосовно твердження позивача про відсутність її підпису про ознайомлення на наказах про надання щорічних відпусток, суд зауважує, що такої вимоги чинне законодавство України не передбачає. Згідно ч.5 ст.79 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний лише письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні до встановленого графіком терміну. Крім того, в наказі №2 від 03.05.2010 року, згідно якого позивачу надавалась тарифна відпустка за період роботи з 01.08.2009 р. по 25.08.2010 р. і який визнала ОСОБА_1, також відсутня її підпис про ознайомлення.

Також, суд приймає до уваги, що з моменту останнього перебування у відпустці ОСОБА_1 (серпень 2015 року), остання до дня звільнення відпрацювала у товаристві менше, ніж робочий рік, тому щорічна відпустка позивачу у 2016 році мала надаватися лише у кінці серпня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 74, 75, 79, 83 КЗпП України України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя А.І. Боровікова