Справа № 573/1386/16-ц
Номер провадження 2/573/553/16
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Свердличенко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, Білопільської РДА Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування, поновлення строку позовної давності,-

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, Білопільської РДА Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, який пізніше уточнив і просив поновити строк позовної давності і визнати право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати, ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на все її майно та майнові права. ОСОБА_3 з 01.01.1960 року по 1991 рік працювала та була членом колгоспу «Радянська Україна», який був розташований на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області. У 1991 році ОСОБА_3 досягла пенсійного віку і вийшла на пенсію як член колгоспу. Будучи членом колгоспу "Радянська Україна", вона мала право на земельну частку (пай) у даному господарстві, але при розпаюванні помилково не була включена до списку, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю, у зв'язку з чим вона за життя так і не одержала сертифікат на право власності на земельну частку (пай) у вказаному підприємстві із зазначених вище підстав. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповіла своєму сину-позивачу по справі. Позивач ОСОБА_1 своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, проте у позасудовому порядку не мав можливості оформити своє право на земельну частку (пай), що залишилась у спадщину після смерті матері, а тому просив поновити йому строк позовної давності та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) площею 5,57 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель резервного фонду або запасу по Павлівській сільській ради в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Представник відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, сільський голова ОСОБА_5 направила суду листа про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Представник відповідача - Білопільської РДА ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині доведеності факту знаходження матері позивача, ОСОБА_3, у трудових відносинах з колгоспом «Радянська Україна», перебування її членом колгоспу на момент виходу на пенсію, а щодо поновлення строку позовної давності- поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що матір'ю позивача ОСОБА_1 була нині покійна ОСОБА_3 (а.с. 6). ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все її майно та майнові права, які не припинились внаслідок її смерті.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповіла сину,- позивачу по справі ОСОБА_1.(а.с.14).

Як вбачається із довідки виконкому Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області № 622 від 02.06.2016 року, спадкоємцем ОСОБА_3 є син ОСОБА_1, який на день смерті матері ОСОБА_3 проживав з нею за адресою: АДРЕСА_1 а після смерті матері розпорядився майном померлої, тому що фактично прийняв спадщину. Заповіт від імені померлої сільською радою посвідчувався за № 242 від 14.09.1992 року, який не змінювався та не відмінявся (а.с.15).

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно книги обліку і розрахунків з членами колгоспу за 1960-1990 роки по колгоспу «Радянська Україна» с.Павлівка, Білопільського району, Сумської області, Відомості про кількість вироблених трудоднів(людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві, - була членом колгоспу "Радянська Україна", який був розташований на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, дані щодо виключення із членів КСП «Мирний» та КСП «Обрій» гр. ОСОБА_3 відсутні, що підтверджується архівною довідкою № 294 від 17.03.2016 року; архівною довідкою № 108 від 31.03.2016 року та архівною довідкою № 260 від 02.09.2016 року, з яких вбачається, що згідно протоколу № 1 від 23 січня 1990 року засідання правління колгоспу «Радянська Україна» с.Павлівка Білопільського району Сумської області гр. ОСОБА_3 відновлено стаж роботи за 1989 рік згідно довідки (догляд за хворим чоловіком).Згідно протоколу № 11 від 31 січня 1990 року загальних зборів членів колгоспу «Радянська Україна» с.Павлівка, Білопільського району, Сумської облатсі гр.ОСОБА_3 прийнята в члени колгоспу. Згідно протоколів загальних зборів та засідань правління колгоспу «Радянська Україна» с.Павлівка Білопільського району Сумської області за 1991-1992 роки рішення про виключення з членів колгоспу, рішення про звільнення з роботи у зв'язку з виходом на пенсію гр. ОСОБА_3 не приймалося (а.с. 12, 19, 48,56-57).

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним той факт, що мати позивача ОСОБА_3 була членом колгоспу "Радянська Україна", який був розташований на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що сторонами у справі не оспорюється.

ОСОБА_3 проживала на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області з народження і до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, разом зі своїм сином ОСОБА_1, позивачем у справі, за адресою: с.Шпиль, вул.Вишнева, 50, Білопільського району, Сумської області (а.с. 11).

З довідки виконкому Павлівської сільської ради Білопільського району від 04.07. 2016 року №713 вбачається, що колгосп "Радянська Україна", який був розташований на території Павлівської сільської ради був розділений на два колгоспи "Мирний" та "Обрій". Після розділення колгоспу "Радянська Україна" після розпаювання земель у 1995 році, шляхом територіального розділення за місцем проживання пенсіонерка ОСОБА_3 стала відноситись до КСП "Мирний", правонаступником якого в подальшому стало ПС "Павлівське" (а.с. 20,21,57).

Згідно ксерокопії державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого Павлівською сільською радою народних депутатів Білопільського району Сумської області 28 липня 1995 року на підставі рішення цієї ж ради від 11 червня 1995 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за №23, Колективному сільськогосподарському підприємству «Мирний» передано в колективну власність 3713,3 га. землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а.с. 60-61).

До списку громадян - членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Мирний» Білопільського району, який є додатком до вказаного держаного акту, ОСОБА_3 включена не була (а.с.62-69).

Те, що КСП "Мирний", розташований на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області був правонаступником колгоспу "Радянська Україна" на час розпаювання земель, підтверджується наявною у справі ксерокопією Статуту КСП "Мирний" та архівною довідкою ( а.с.48,59).

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою.

Аналіз норм законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Крім того, слід враховувати, що строк позовної давності для вимог про визнання права на майно учасника спільної власності обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися, що її право на це майно оспорюється.

У відповідності до ч. 9 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року, який діяв на час виникнення правовідносин, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Внести зміни у список осіб, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого Павлівською сільською радою народних депутатів Білопільського району Сумської області 28 липня 1995 року, на даний час неможливо у зв'язку з ліквідацією підприємства та смертю ОСОБА_3

Разом з цим, суд вважає доведеним той факт, що на момент видачі вищевказаного державного акта від 28 липня 1995 року у ОСОБА_3, як члена колгоспу «Радянська Україна», правонаступником якого в подальшому стало КСП "Мирний", виникло право на земельну частку (пай).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 своєчасно прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3, а тому відповідно до вищенаведених положень закону він успадкував і майнове право на земельну частку (пай) у розмірі 5,57 умовних кадастрових гектарів у КСП «Мирний», проте у позасудовому порядку не може оформити це право у нотаріуса.

З довідки виконкому Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області №711 від 04.07. 2016 року вбачається, що на території Павлівської сільської ради площа земель запасу та резервного фонду становить 454 га (а.с. 21).

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема, передбачно, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗК України право власності на землю гарантується. Частиною 3 статті 2 ЗК України передбачено, що об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Згідно з ч. 11 ст. 25 ЗК України резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257 ЦК України).

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач дізнався про порушене його право на успадкування земельної частки матері при вивченні у лютому 2016 року списків осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), де з'ясувалось, що матір позивача помилково не було включено у вище зазначені списки.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав п.а ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Статтею 25 Земельного кодексу України передбачено утворення резервного фонду на період передачі земель у приватну власність, який повинен бути не меншим ніж 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ, організацій та громадянам, що були пропущені у списках на розпаювання земель КСП.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в п. 24 зазначає, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу,створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Судом було безспірно встановлено, що право матері позивача ОСОБА_3 на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «Мирний» було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача шляхом визнання за ним в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 права на земельну частку (пай) в землях Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що буде підставою для виділення йому в натурі (на місцевості) земельної ділянки площею 5,57 ум.кад.га. нормативною грошовою оцінкою 108768,00 грн.як спадкоємцю земельної частки (паю), із вказаних земель колективної власності, або земель запасу чи резервного фонду за межами населеного пункту на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,15,59,60,174 ч.4, 212,214,215,218 ЦПК України, ст.1261, ч.3 ст. 1268 ЦК України, ст.ст. 5, 152 ч. 3 п. а) ЗК України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, ст.ст.22,23 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, ст.ст. 1, 2, 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності та про визнання права власності на земельну частку (пай) задовільнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду .

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на земельну частку (пай) у розмірі 5,57 умовних кадастрових гектарів нормативною грошовою оцінкою 108768,00 грн. із земель сільськогосподарського призначення резервного фонду чи запасу Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя