Справа №265/1322/16-ц
Провадження №2/265/838/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа: Четверта державна нотаріальна контора міста Маріуполя, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачки, ОСОБА_3, спадкоємицею після смерті якої є позивачка. При цьому ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. В той же час після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з АДРЕСА_1 Зазначала, що вказаний будинок належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4. Однак оскільки вказаний правовстановлюючий документ не був зареєстрований належним чином ані в Маріупольському БТІ, ані в реєстраційній службі, то у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці нотаріусом було відмовлено. Таким чином, оскільки вона є єдиною спадкоємицею на спадкове майно померлої ОСОБА_3, тому звернулась до суду для захисту своїх прав, бо право власності на спірний будинок було набуто свого часу ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 правомірно. На підставі переліченого просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 на АДРЕСА_1

В судове засідання ані позивачка, ОСОБА_1, ані її представник, ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з'явились, надавши суду заяву з проханням вирішити справу у їх відсутність, наполягаючи при цьому на задоволенні поданого ОСОБА_1 позову.

Відповідач, ОСОБА_2, до суду не з'явився, надавши нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання пред'явленого до нього позову, не заперечуючи при цьому проти задоволення вимог ОСОБА_1 та підтверджуючи факти викладені позивачкою.

Представник третьої особи до суду не з'явився, надавши заяву з проханням вирішити спір у відсутність представника нотаріальної контори.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 830 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 21 квітня 1967 року Орджонікідзевським районним бюро РАЦС м. Жданова Донецької області, актовий запис № 478 від 21 квітня 1967 року, вбачається, що ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, батьками якої вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а. с. 3).

Спорідненість позивачки із померлою ОСОБА_3 підтверджується копіями: витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про одруження ОСОБА_7 із ОСОБА_6, актовий запис № 28 від 6 липня 1989 року, який було розірвано 19 березня 1993 року; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про одруження ОСОБА_8 із ОСОБА_9, актовий запис № 54 від 10 липня 1993 року, який було розірвано 15 липня 1999 року; свідоцтва про одруження ОСОБА_10 із ОСОБА_11, актовий запис № 349 від 9 листопада 2001 року (а. с. 5, 6, 7).

Згідно інформації 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя від 17 березня 2016 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 наявна спадкова справа (а. с. 30, 31).

На підставі відповіді 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя від 8 квітня 2016 року вбачається, що 12 травня 2015 року на підставі заяви позивачки, ОСОБА_1, про прийняття спадщини була заведена спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, за якою інших заяв про прийняття спадщини не надходило (а. с. 37).

В матеріалах справи також мається свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 березня 2012 року, посвідчене державним нотаріусом, Одерій Г. В., реєстр № 1-199, за яким після смерті ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_1 успадкувала ОСОБА_3, та який складається з житлового будинку літ. А-1, сіней літ. а-1, майданчика а1 (житлова площа - 51,1 кв. м., загальна площа - 82,1 кв. м.), нежитлової прибудови літ. А-1-1, погребу літ. А/п, літньої кухні літ. Б-1, сараю літ. Б-2, погребу літ. Б/п, гаражу літ. В-1, вбиральні літ. г-1, споруди І та 1, 2 (а. с. 9).

Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 18 травня 2012 року, яке набуло чинності 29 травня 2012 року, за ОСОБА_3 було визнано право власності на сарай літ. Д-1, сарай літ. Е-1, сарай літ. И-1, сарай літ. З-1, сарай літ. Ж-1, розташовані по вул. Станіславського 153/58 в м. Маріуполі (а. с. 14).

Наявність у складі будинку АДРЕСА_1 перелічених у свідоцтві про право власності за законом від 14 березня 2012 року та рішенні суду від 19 травня 2012 року споруд та будівель підтверджується технічним паспортом Маріупольського БТІ на вказане домоволодіння (а. с. 11-13).

Натомість право власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 березня 2012 року та рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя не реєструвалось ані в Маріупольському БТІ, ані в реєстраційній службі (а. с. 15, 25-26).

Суд зазначає, що виникнення права власності після 2004 році на нерухоме майно залежить від державної реєстрації такого права на підставі Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно із постановою від 17 листопада 2015 року державний нотаріус, Одерій Г. В., за спадковою справою щодо майна померлої ОСОБА_3 за заявою позивачки про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на буд. АДРЕСА_1 у видачі свідоцтва ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за спадкодавцем (а. с. 17).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі переліченого суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 на момент її смерті належав буд. АДРЕСА_1 з усіма прибудовами та господарськими спорудами на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 березня 2012 року та рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 травня 2012 року, оскільки сама по собі відсутність проведення державної реєстрації такого права власності спадкодавцем не позбавляє набутого нею права власності на вказане нерухоме майно.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що ОСОБА_3 правомірно набула право власності на буд. АДРЕСА_1, то до складу спадкового майна після її смерті входить право власності на вказаний будинок.

Крім цього суд зазначає про відсутність звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від інших спадкоємців щодо майна померлої ОСОБА_3

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позивачка, за відсутності інших спадкоємців, фактично прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, що складається з буд. АДРЕСА_1, бо позивачка єдина спадкоємиця спадкодавця, тому вона набула у власність вказаний будинок з усіма прибудовами до нього та господарськими спорудами шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Суд зауважує при цьому, що факт того, що за діючим законодавством, яке регулює реєстрацію права власності на нерухомі речі, передбачено спеціальний порядок оформлення прав на нерухоме майно, не може слугувати підставою для позбавлення отриманого позивачкою на відповідній правовій підставі права власності у порядку спадкування за законом.

З урахуванням переліченого, а також з метою захисту спадкових прав ОСОБА_1 суд вважає необхідним задовольнити заявлені позовні вимоги шляхом визнання за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, на АДРЕСА_1

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа: Четверта державна нотаріальна контора міста Маріуполя, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на будинок АДРЕСА_1 (житлова площа - 51,1 кв. м., загальна площа - 82,1), який складається з житлового будинку літ. А-1, сіней літ. а-1, майданчика а1, нежитлової прибудови літ. А-1-1, погребу літ. А/п, літньої кухні літ. Б-1, сараю літ. Б-2, погребу літ. Б/п, сараю літ. Д-1, сараю літ. Е-1, сараю літ. И-1, сараю літ. З-1, сараю літ. Ж-1, гаражу літ. В-1, вбиральні літ. г-1, споруди І та № 1, № 2.

Рішення суду може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя