Справа № 242/1332/16-ц
Провадження № 2/242/512/16
04 травня 2016 року м. Селидове
Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» про стягнення всіх сум, що належать працівнику при звільненні, виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,-
Позивач 24.03.2016 року звернувся до суду із позовною заявою про стягнення всіх сум, що належать працівнику при звільненні, виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, яка мотивована тим, що він з 11.08.2014 року по 01.10.2014 року перебував з відповідачем у трудових відносинах та був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Після звільнення відповідач заборгував йому заробітну плату у розмірі 4849 грн. 28 коп. Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство, тому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4849 грн. 28 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 44 766 грн. 48 коп., моральну шкоду у розмірі 500 грн.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду повернулися поштові конверти з судовою повісткою з зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч. 8 ст. 74 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України вважається про доставлення судової повістки відповідачу.
Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши надані суду докази та законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.
Згідно запису трудової книжки № 22 ОСОБА_1 звільнено 01.10.2014 року з посади слюсаря - інструментальника ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод».
Згідно довідки, виданої ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» від 30.06.2015 року, ОСОБА_1 середньоденна заробітна плата за вересень-жовтень 2014 року становить 120 грн. 34 коп.
Згідно довідки ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» від 30.06.2015 року, за період з серпня 2014 року по жовтень 2014 року заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1 складає 4849 грн. 28 коп.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, обов'язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату.
Оформивши звільнення позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач свій обов'язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України.
Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Відповідно до роз'яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.
За період починаючи з дати звільнення 01.10.2014 року по день ухвалення судового рішення підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку, як передбачено ст. 117 КЗпП України.
Згідно довідки, виданої ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» від 30.06.2015 року, ОСОБА_1 середньоденна заробітна плата за вересень-жовтень 2014 року становить 120 грн. 34 коп.
Кількість робочих днів із розрахунку позивача за вказаний період складає 372 дні, тому сума компенсації за час затримки розрахунку складає - 120 грн. 34 коп. (середньоденна заробітна плата) Х 372 (кількість відпрацьованих робочих днів згідно довідки + кількість робочих днів з часу звільнення по день винесення рішення) = 44 766 грн. 48 коп.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідач протягом значного часу (більше одного року) не провів остаточний розрахунок при звільненні з позивачем, а тому, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер моральних страждань, і понесених з цим незручностей, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 гривень.
Повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Як встановлено п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача по справі підлягає стягненню судовий збір на користь держави, оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати за подання позову до суду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 38, 40, 116, 117, 232 КЗпП України, ст.ст. 57, 79, 81, 88, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» про стягнення всіх сум, що належать працівнику при звільненні, виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди - задовольнити у повному обсязі.
Суми, що підлягають стягненню, визначені без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.
Рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає негайному виконанню, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженої відповідністю «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» (, юридична адреса: 85490, Донецька область, м. Селидове, с. Курахівка, вул. Октябрська, 15) на користь держави судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя