Єдиний унікальний номер: 378/201/16-ц
Провадження № 2/378/77/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Галич Ю. М.

за участю секретаря: Заболотня Ю. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною позовною заявою звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що вона з відповідачем з 3 вересня 2010 року по 28.04.2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її утримані.

Згідно рішення Ставищенського районного суду від 19 червня 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до його повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 травня 2015 року.

Позивачка просить суд змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти із відповідача на її користь на утримання дитини- ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі одного прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 01 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а також суму в розмірі 500 гривень в зв'язку із захворюванням дитини з дня набрання чинності рішенням і до кінця грудня 2016 року, поскільки у відповідача мінливий дохід і його важко контролювати, а також вона несе додаткові витрати на утримання дитини в зв'язку з тим, що дитина хворіє .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, суду пояснила, що вони з позивачем з січня 2015 року припинили шлюбні стосунки, з вказаного часу проживають окремо, відповідач участі в утриманні дитини не приймає, добровільно допомоги на утримання дитини не надає не бере участі у додаткових витратах викликаних частими хворобами дитини проявляє повну байдужість до життя і здоровя сина. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів та має мінливий дохід. Дитина має слабке здоровя потребує особливого харчування та санаторно-курортного лікування, що підтверджується довідками наданими позивачкою до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання не прибув, направив в судове засідання свого представника ОСОБА_6, яка заперечила проти позовних вимог ОСОБА_1, та пояснила, що Ставищенський районний суд Київської області рішенням від 19 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину на користь ОСОБА_1 стягнув на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно з 15 травня 2015 року до виповнення сину 18- ти років, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 травня 2015 року. Позивачка просить збільшити розмір аліментів, визначених цим рішенням суду, а саме просить стягувати їх з відповідача їй на сина у розмірі одного прожиткового мінімуму (на дитину відповідного віку). Ця її вимога сьогодні є незаконною, оскільки у відповідності до правил ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Про такі обставини позивачка не вказала ні у позові, ні у своїх поясненнях у судовому засіданні. З постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 лютого 2016 року, яка винесена начальником відділу ДВС Ставищенського райуправління юстиції у виконавчому провадженні № 48011935. зазначена заборгованість з аліментів на сина позивачці у сумі 1724,50 гри. Насправді, такої заборгованості не існує. З наданих відповідачем суду квитанцій Приват- банку та Відділень поштового зв'язку убачається, що відповідач перерахував позивачці на сина 5029 грн. аліментів у період з 20 травня 2015 року до 15 квітня 2016 року (аліменти стягуються з нього за рішенням суду з 15 травня 2015 року). Тобто, відповідач на сьогодні переплатив позивачці на сина ОСОБА_4 аліменти у сумі 1461.40 грн. Звертає увагу суду і на те, що позивачка таки не отримала до сьогодні путівку на санаторно- курортне лікування сина, а також і на те, що є незясованою сума оплати такого лікування- у випадку його необхідності для дитини. Таке санаторно- курортне лікування, у випадку його для дитини необхідності, здійснюється державою безоплатно. Також зауважує, що відповідач як батько, вправі вирішувати, яким має бути лікуватися сина і яким чином воно має здійснюватися- у якому лікувальному чи оздоровчому закладі, та має право на вирішення питань щодо раціону харчування сина і процесу його лікування. Позивачка, вирішуючи питання про санаторно- курортне лікування сина, із відповідачем не радилася і не ставила його до відома про свої наміри щодо вирішення цих питань. А тому відповідач не може погодитися з тим. що має сплачувати позивачці на санаторно- курортне лікування сина та на витрати, які пов'язані з захворюванням сина, тобто з його лікуванням, по 500 грн. щомісячно. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Що стосується додаткових витрат на лікування сина, які ОСОБА_1 ніби- то несе, то це не убачається з наданих нею до позову доказів- фіскальних чеків аптечних установ та магазинів та з довідки дитячої консультації Ставищенської ЦРЛ від 17 березня 2016 року. Зважаючи на вказані обставини прошу у цьому позові позивачці відмовити.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони з 3 вересня 2010 року по 28 квітня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4,6). З січня 2015 року сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 7). Відповідач є особою працездатного віку.

Згідно рішення Ставищенського районного суду від 19 червня 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до його повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 травня 2015 року.(а.с.5).

Згідно наданих позивачкою ксерокопій з амбулаторної картки ОСОБА_4 (а.с.8-11,52), та копію направлення в поліклінічне відділення Київської обласної лікарні до лікаря (а.с.53), судом встановлено, що ОСОБА_4 в січні-лютому та квітні 2016 року хворів на бронхіт та ГРЗ в зв'язку з чим було видано направлення в обласну лікарню на консультацію і для обстеження та видано довідку №2 від 08.04.2016 року для одержання путівки на санаторно-курортне лікування (а.а.43). Проте позивачкою не надано будь яких доказів того, що вона намагалася отримати таку путівку для лікування сина та не надала суду доказів про вартість такої путівки.

Позивачка надала суду ксерокопії шести чеків про витрати на придбання продуктів та ліків на загальну суму 832 грн. 41 коп.(а.с.12)., проте як встановлено судом в судовому засіданні із копії запису в амбулаторній картці, що лікар педіатр вказав на потребу в особливому раціоні харчування та санаторно- курортного лікування(а.с.8), проте не вказано і не розписано , що це має бути за особливий раціон з чого він складається та позивачкою не подано доказів про понесені витрати саме на цей особливий раціон. Крім того в чеках на придбання ліків наданих суду позивачкою зазначено придбання ліків які лікарем не виписувалися хворій дитині та придбано ліки які не значаться у наданій медичній документації суду( а.с.9, 12,52).

Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України, ОСОБА_2 працював у третьому та четвертому кварталах 2015 року в ТОВ «Експансія», ТОВ « Трейд Роял ЛТД», ТОВ «Житомирський м'ясокомбінат» та мав дохід (а.с.31).

Згідно відповідей на запити до пенсійного фонду відповідач ОСОБА_2 станом на 01.02.2016 року працював в ТОВ «Житомирський м'ясокомбінат» (а.с.26)., станом на 06.04.2016 та станом на 18.04.2016 року інформації про місце роботи не знайдено по даним пенсійного фонду(а.с.44,51).

Згідно довідки про доходи наданої представником відповідача, відповідач працює менеджером в оптовій торгівлі ТОВ «Кліон» та має заробіток за березень 2016 року в сумі 2045,45 гривень. (а.с.39).

З наданих відповідачем суду квитанцій Приват-банку та Відділень поштового зв'язку убачається, що відповідач перерахував позивачці на сина 5118, 31 грн. аліментів у період з 20 травня 2015 року до 15 квітня 2016 року (аліменти стягуються з нього за рішенням суду з 15 травня 2015) ( а.с.5, 30, 38, 49).

Згідно поданої представником відповідача довідки № 37 від 04.04.2016 року , ОСОБА_2 знаходиться на обліку в дитячій консультації , на диспансерному обліку не перебуває, особливих захворювань не має, санаторно курортне -лікування не призначалось, від запропонованих щеплень мити відмовилась в телефонному режимі. (а.с.40).

Позивачка в судовому засіданні посилалася на те, що довідка надана відповідачем про стан здоровя дитини є фіктивною, проте вона не надала суду доказів на підтвердження цього.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивачка у своєму позові не вказала на факти, які передбачені вказаною нормою Закону, які були б підставою для зміни розміру аліментів, а саме для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі та не надала доказів того, що позивачки та відповідача матеріальне становище змінилося або змінився стан їх здоров'я у період з 15 травня 2015 року, дня пред'явлення позивачкою до відповідача позову про стягнення аліментів на сина.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини. її хворобою, каліцтвом тощо.

Із позовних вимог та пояснень позивачки вбачається, що мова йде про хвороби сина, про що вказує сама позивачка.

З довідки за № 5 від 17 лютого 2016 року, яка видана позивачці Дитячою консультацією Ставищенської ЦРЛ, убачається, що ОСОБА_4, часто хворіє на рецидивуючий обструктивний бронхіт, потребує особливого раціону харчування та санаторно- куротного лікування (а.с.8).

У відповідності до Довідки за № 37 від 04.04.2016 року, яка видана Дитячою консультацією Ставищенської ЦРЛ яку суду надав відповідач, його син ОСОБА_4 перебуває на обліку у дитячій консультації Ставищенської ЦРЛ, однак на диспансерному обліку з приводу захворювань не перебуває і йому санаторно- курортне лікування не призначалося і що його матір, тобто позивачка у цій справі, від запропонованих щеплень сина відмовилася.(а.с.40).

З названих меддокументів ніяк не убачається, що ОСОБА_4 дійсно необхідне , а не рекомендоване, санаторно- курортне лікування та яким саме має бути раціон його харчування у розумінні „особливий"- тобто, які продукти і страви він має споживати. Саме раціон харчування ОСОБА_4, рекомендований лікарем, має визначити „додатковість витрат" на таке харчування, тому що він таки споживає якісь звичайні, у розумінні звичні для вживання у його віці, продукти і страви. Таких рекомендацій лікаря, а саме щодо особливого режиму харчування ОСОБА_4, з вказаних меддокументів не вбачається.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із наданих суду відповідачем доказів він має регулярний дохід, поскільки працював в третьому та четвертому кварталі 2015 року, працював у січні та у березні 2016 року, позивачем не надано суду переконливих доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. Відповідач надав суду докази того, що він сплочував аліменти на утримання сина на підтвердження цього надав суду квитанції про їх сплату і згідно поданих суду квитанцій розмір сплочених аліментів не є меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 травня 2015 року.

Враховуючи викладене суд вважає, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини слід відмовити, поскільки позивачка не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та не надала суду переконливих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 180-185, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 169 ч. 4, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, в разі відсутності позивача у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення виготовити на 25 квітня 2016 року.

Суддя Ю. М. Галич