Справа № 308/941/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2016 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Бондаренко Ю.О., Готра Т.Ю.,

секретарі - Сочка І.І.

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2

представника ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору, додатків № 1 та № 2 та договору іпотеки недійсними та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 пред»явив до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») позов про спонукання до виконання умов договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11 квітня 2008 року про дострокове погашення кредиту за ініціативою позичальника шляхом зобов»язання відповідача прийняти платіж у розмірі 296 823,91 грн., що відповідно до курсу НБУ становить еквівалент 18 703,46 дол. США, що включає залишок основної кредитної суми заборгованості та нараховані відсотки і у зв'язку з цим припинити дію договору та видати довідку про повне погашення кредиту (а.с. 1).

В ході розгляду справи ОСОБА_1 в порядку ст.31 ЦПК України змінив предмет позову та просив визнати недійсним з моменту укладення договір про надання споживчого кредиту №0 від 11.04.2008 року, визнати недійсною з моменту укладення додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 11.07.2008 року, визнати недійсним з моменту укладення додаток №1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», який є невід'ємною частиною договору про надання споживчого кредиту №0 від 11.04.2008 року, визнати недійсним з моменту укладення додаток №2 «Тарифи Банку», який є невід'ємною частиною договору про надання споживчого кредиту №0 від 11.04.2008 року, визнати недійсним з моменту укладення договір іпотеки №0 від 11.04.2008 року (а.с. 56-71).

Позов мотивований тим, що 11.04.2008 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого позивач отримав кредит в сумі 48 000,00 дол. США, та зобов'язався повертати суму кредиту і сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетної схеми погашення платежів у розмірі 580,00 дол. США щомісячно, відповідно з додатком №1 до договору, який є невід'ємною частиною основного договору і містить графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту. Вказує, що протягом шести років ним справно та вчасно виконувались умови кредитного договору і сплачував обумовлену договором та додатком суму платежу у розмірі 580 доларів США щомісячно. В забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0, банк уклав з ним договір іпотеки №0, за умовами якого він передав в іпотеку банку придбану квартиру АДРЕСА_1.

В 2013 році позивач звернувся із заявою до відповідача в якій зазначив своє бажання скористатися правом на дострокове повернення кредиту і сплатити 22 775,14 дол. США, що узгодженого згідно графіку проте отримав відповідь що сума боргу складає 44 744,32 дол. США. При укладенні кредитного договору, та подальшому його підписанні, він керувався графіком зафіксованим додатком №1 і планував у майбутньому погасити його достроково у разу можливості на умовах погодженого графіку.

Зазначає, що укладений кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист споживачів», зокрема приписам ст.ст. 11, 18, 19, 21, Постанові Правління НБУ «Про затвердження Правил банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну їсть кредиту», оскільки умови кредитного договору беззаперечно є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу вірних прав і обов'язків на погіршання становища споживача.

Вважає, що вказані порушення є підставою для визнання кредитного договору недійсним, а недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність похідних від нього зобов'язань.

ПАТ «УкрСиббанк» подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.04.2008 року ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, було укладено договір надання споживчого кредиту №0, згідно якого останній отримав грошові кошти в сумі 48 000,00 дол. США. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за вказаним договором між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 були укладені договори поруки від 11.04.2008 року, відповідно до умов яких поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник (а.с. 23-24).

Взяті на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту та сплати відсотків за його користування позичальник не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 07.04.2015 року складає 46 913,28 дол. США, з яких: 43 124,50 доларів США, що становить 1 011 162,36 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 3400,26 доларів США, що становить 79 727,65 грн. -заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 64,94 доларів США, що становить 1 522,67 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за

кредитом; 323,58 доларів США, що становить 7 587,14 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Враховуючи наведене, позивач за зустрічним позовом просив стягнути з відповідачів за зустрічним позовом в солідарному порядку вказану суму боргу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.03.2016 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним з моменту укладення договір про надання споживчого кредиту №0 від 11 квітня 2008 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1.

Визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 11 квітня 2008 року, укладену між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1.

Визнано недійсним з моменту укладення додаток №1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», який є невід»ємною частиною договору про надання споживчого кредиту №0 від 11 квітня 2008 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1.

Визнано недійсним з моменту укладення додаток №2 «Тарифи Банку», який є невід'ємною частиною договору про надання споживчого кредиту №0 від 11 квітня 2008 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1.

Визнано недійсним з моменту укладення договір іпотеки №0, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1.

Зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 11 квітня 2008 року в розмірі 46 913,28 доларів США - відмовлено.

Вирішено питання по судових витратах.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду є необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив таке скасувати в частині задоволення первісного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові відмовити. Що стосується зустрічного позову, то такий просив задовольнити та стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму заборгованості в розмірі 46 913,28 дол. США та судові витрати. Вказує, що судом, при ухваленні рішення, не взято до уваги, що ОСОБА_1 добровільно підписав договір та висловив свою згоду з усіма умовами такого договору.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без змін оскаржуване рішення, оскільки таке прийнято без порушення норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити, залишивши оскаржуване рішення без змін.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених в ній підстав

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вважає, що апеляційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що 11.04.2008 року між Акціонерним комерційний інноваційним банком «УкрСиббанк» (змінено назву на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 48 000,00 дол. США, строком повернення не пізніше 11.04.2028 року (а.с. 2-5).

11.04.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 11.04.2008 року, відповідно до умов якої позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 580,00 дол. США щомісячно, що додатково врегульовується додатком №1 до договору, який є невід'ємною частиною основного договору і містить графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (а.с. 6-10).

В забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки №0 від 11.04.2008 року, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 74-75).

Крім того, з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що виникли з кредитного №0 від 11.04.2008 року між банком та ОСОБА_4, а також ОСОБА_5 були укладені договори поруки №0 від 11.04.2008 року (а.с. 36,37).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходив з тих обставин, що при укладенні спірного кредитного договору банком, в порушення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не було надано позивачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі, повної інформації про умови кредитування, яка надається перед укладенням кредитного договору, а тому вважав про наявність підстав для визнання такого договору недійсним.

Крім того, з врахуванням положень ст. 548 ЦК України суд визнав недійсними договір іпотеки. Оскільки такий є похідним від договору про надання споживчого кредиту.

З такими висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ч. 2 ст. 214 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог ст.ст. 638, 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на

підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний

дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Відповідно до п.13.3 кредитного договору, підписанням сторонами цього договору позичальник підтвердив свою здатність виконувати умови договору, свої права та обов'язки, і погоджується і ними.

Підписавши додаткову угоду №1 від 11.04.2008 року ОСОБА_1 ознайомився та погодився з «Графіком платежів, визначення сукупної вартості кредиту» та додатком №2 від 11.04.2008 року «Тарифи банку».

Таким чином, наявність підписаного обома сторонами кредитного договору свідчить про те, що обидва його учасники бажали укласти договір та розуміли його, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не була примушена до укладення такого договору, а відтак, волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі. При укладенні договору позивачу були відомі всі умови договору та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили його прийняти умови договору на вкрай невигідних для себе умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підписав кожну сторінку договору 11.04.2008 року №0, виконував договір, що є підтвердженням факту ознайомлення його з усіма істотними умовами цього договору, який укладено за принципом свободи волевиявлення сторін, у зв'язку із чим доводи в частині невідповідності спірного договору нормам Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції неповно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, а тому в цій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Що стосується зустрічного позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за кредитним договором то колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша

фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог.

ПАТ «УкрСиббанк» виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 48 000,00 дол. США, що стверджується наявним в матеріалах справи меморіальним ордером № від 11.04.2008 року (а.с. 35).

ОСОБА_1 не виконує зобов'язання по кредитному договору, в результаті чого в нього виникла заборгованість за користування кредитними коштами, яка станом на 07.04.2015 року становить 46 913,28 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ - 1 099 999 грн. 82 коп., з яких: 43 124,50 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 3400 дол. США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 64,94 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 323,58 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як слідує з наданої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії 1-ФМ №103122, один з поручителів ОСОБА_5 померла 06.08.2010 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлену ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу слід стягнути з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_4

Все вищенаведене вказує на те, що суд першої інстанції припустився неповноти у з'ясуванні обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь позивача за зустрічним позовом слід стягнути судовий збір у сумі по 3836,70 грн. з кожного за подання позову до суду першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до положень п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст. 309 ч.1 пп. 1 і 4, 313, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зміненого позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» -відмовити.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити, стягнувши солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк»,м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом та пені за кредитним договором № 0 від 11.04.2008 року в розмірі 46 913,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.04.2015 року становить еквівалент 1 099 999,82 гривень (один мільйон дев'яносто дев»ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев»ять грн.) яких: 43 124,50 доларів США , що становить 1 011 162,36 грн.- заборгованість за простроченим кредитом; 3400,26 доларів США, що становить 79 727,65 грн. -аборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 64,94 доларів США, що становить 1 522,67 грн.- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 323,58 доларів США, що становить 7 587,14 грн.- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 3836 грн. 70 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :