Провадження № 2/303/31/16
Справа №303/4821/15-ц
Номер рядка статистичного звіту 56
РІШЕННЯ

вступна та резолютивна

20 квітня 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої Маргитич О.І.

секретар Білак Е.П.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до (ОСОБА_4 (фізичної особи-підприємця), про захист прав споживача та стягнення заподіяної моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов?язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне, у відповідності з вимогами ст.218 ЦПК України, проголосити вступну та резолютивну частини, зазначивши, що повний текст рішення буде виготовлено 22 квітня 2016 року.

На підставі викладеного, згідно 256-258,261,675-681 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України,суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (фізичної особи-підприємця), про захист прав споживача та стягнення заподіяної моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі постановлення рішення суду без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуюча О.І.Маргитич

1 із 7 Провадження № 2/303/31/16

Справа №303/4821/15-ц

Номер рядка статистичного звіту 56

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

РІШЕННЯ

20 квітня 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої Маргитич О.І.

секретар Білак Е.П.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (фізичної особи-підприємця), про захист прав споживача та стягнення заподіяної моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про захист прав споживача та стягнення заподіяної моральної шкоди. В порядку статті 31 ЦПК України позивачем збільшено раніше заявлені позовні вимоги.

Звертаючись до суду із заявленими вимогами, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 (фізичної особи-підприємця) вартість металопластикових дверей, з урахуванням комерційної пропозиції від 15 березня 2016 року, що становить 5609 гривень 52 копійки; стягнути заподіяну моральну шкоду, яку оцінює в 20000 гривень та судові витрати в розмірі 3257 гривень 86 копійок.

Мотивує свої вимоги тим, що 14 червня 2014 року приватним підприємцем ОСОБА_2 встановлено в квартирі АДРЕСА_1 металопластикові двері, вартість яких становила 2800 гривень. Вказані двері виготовлені та встановленні з грубим порушення будівельно-технічних норм, про що позивач повідомив відповідача. У свою чергу, відповідач відмовився усунути виявлені недоліки, при розмові погрожував.

З метою захисту своїх прав позивач звернувся в Інспекцію з питань захисту прав споживачів у Закарпатській області. 17 вересня 2014 року йому надано відповідь згідно якої відповідно до вимог статті 31 Закону України від 31 липня 2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» перевірки підприємств установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 неодноразові звернення позивача, про усунення недоліків встановлених дверей залишив поза увагою, крім того на момент розгляду справи вартість встановлених дверей значно збільшилась і відповідно до комерційної пропозиції становить 5609 гривень 52 копійки, тому саме таку суму позивач просить стягнути з ОСОБА_2 з урахуванням вимог статті 8 Закону України «Про захист прав споживача».

Моральну шкоду, заподіяну відповідачем в результаті неякісного встановлення дверей, яке призвело до того, що позивач на протязі року позбавлений можливості належним чином завершити ремонті роботи, останній оцінює в 20000 гривень. Крім того,

2 із 7

тривалий час, а саме до 09 травня 2015 року, позивач доглядав свою хвору матір. В будинок навідувались лікарі , знайомі, які постійно ставили запитання щодо незакінченого ремонту, що завдавало йому моральні переживання. Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 3256 гривень 86 копійок, сплачені ним за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним збільшені позовні вимоги ствердив, що в травні 2014 року звернувся до відповідача щодо заміна вікна та дверей. Здійснивши певні заміри ОСОБА_2 визначив вартість робіт, яка становила 7540 гривень. 14 червня 2014 року відповідач зі своїми робітниками встановив вікно та міжкімнатні двері, при встановленні вхідних дверей вийшло непорозуміння з розмірами дверей, тому вони не були встановленні. При цьому, позивач повідомив виконавця робіт, що міжкімнатні двері встановлені з порушенням будівельно-технічних норм, між ними виникла суперечка, останній відмовився усувати недоліки, тому позивач змушений був викликати іншу особу яка відремонтувала двері. Після цього позивач неодноразово звертався до приватного підприємця ОСОБА_2 з вимогою усунення недоліків неякісно встановлених дверей, зокрема в серпні 2014 року в присутності свідка ОСОБА_5 відбулася їх зустріч, однак відповідач категорично відмовився. Крім того позивач ствердив, що звертався за допомогою до інспекції з питань захисту справ споживачів та депутатів міської ради, однак незважаючи на це відповідачем недоліки не усунуті.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти заявлених позовних вимог, зазначивши, що металопластикові двері ОСОБА_1 були продані за ціною 2800 гривень, на даний час аналогічні металопластикові двері коштують 3380 гривень. Установка дверей не була передбачена договором, про що свідчить товарний чек, крім того, в період з 14 червня 2014 року по 23 серпня 2014 року скарг з боку покупця не надходило. Вже 23 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до нього з претензіями, що міжкімнатні двері не відповідають будівельно-технічним нормам, оскільки на них встановлені віконні петлі.

Заперечуючи проти заявлених вимог відповідач зазначає що позивачем в період експлуатації було порушено елементи кріплення дверей, що призвело до неправильної їх експлуатації та використання. Крім того, вважає, що позивач в судовому засіданні підтвердив факт виявлення ним недоліків в червні 2014 року, однак звернувся до суду в серпні 2015 року, тобто більше ніж через рік. Тому просив застосувати до даних правовідносин строк спеціальної позовної давності, який становить один рік і відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Наданими суду доказами, зокрема квитанцією на розрахунок готівкою №81 від 30 травня 2014 року підтверджується, що ОСОБА_1 придбав у приватного підприємця ОСОБА_2 одно металопластикове вікно вартістю 1240 гривень, двері металопластикові вартістю 2800 гривень та двері броньовані вартістю 3500 гривень. Загальна вартість товару становила 7540 гривень, при цьому, позивачем сплачено аванс в розмірі 4000 гривень.

Відповідно до наданої відповідачем копії листка-заказу від 30 травня 2014 року на замовлення ОСОБА_1 здійснено заміри, в тому числі і спірних міжкімнатних дверей ширина яких становила 910х2600.

Згідно наданого суду сертифікату відповідності на блоки віконні та дверні полінілхроніровані, виготовлені з профілю «WDS», термін дії вказаний з 20 листопада 2015 року до 19 листопада 2019 року. Строк дії сертифікату відповідності на блоки віконних та дверних конструкцій торгових марок згідно з додатками, становить з 25 січня 2011 року до 24 січня 2016 , тобто вкладається в період часу виконання робіт.

Наданими суду договорам поставки від 16 лютого 2012 року та від 19 квітня 2016 року підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 співпрацює з ТзОВ «Вікна

3 із 7

Стиль Трейлінг» та ТзОВ «Євро Віндоус» щодо виготовлення, поставки та передачі металопластикових конструкцій і броньованих дверей.

Показаннями свідка ОСОБА_6 підтверджується, що в червні 2014 року відповідачем та його робітниками встановлено по місцю проживання позивача ОСОБА_1 металопластикові вікно та міжкімнатні двері. Свідок ствердила, що після того, як робітники завершили роботу побачила, що вхідні двері в квартирі позивача також демонтовані. Крім того, свідок підтвердила, що позивач на момент встановлення вікна та дверей проживав в квартирі в квартирі АДРЕСА_1 оскільки доглядав за хворою матір'ю, яка померла в травня 2015 року.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_5 підтвердив, що товаришує з позивачем, який влітку 2014 року повідомив йому, що приватним підприємцем ОСОБА_2 встановлено міжкімнатні двері, які не відповідають будівельно-технічним нормам, тому в серпні 2014 року вони разом звернулися до відповідача з проханням відремонтувати або замінити двері, однак, останній відмовився це робити.

Той факт, що в серпні 2014 року між позивачем та відповідачем в присутності свідка ОСОБА_5 відбулася розмова щодо неякісних дверей підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_2, який ствердив, що саме 23 серпня 2014 року позивач вперше повідомив йому, що двері не відповідають будівельно-технічним нормам, оскільки на них встановлені віконні петлі.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, виявивши в червні 2014 року недоліки придбаного (та встановленого) товару з письмового вимогою до відповідача про заміну неякісного товару не звертався.

У вересні 2014 року позивач звернувся до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Закарпатській області. 17 вересня 2014 року йому надано відповідь згідно якої відповідно до вимог статті 31 Закону України від 31 липня 2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» перевірки підприємств установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

На підтвердження своїх вимог, щодо вартості дверей станом на березень 2016 року, позивачем надано комерційну пропозицію, згідно якої металопластикові двері 1000х2600 коштують 5609 гривень 52 копійки. У свою чергу відповідачем вказано, що спірні двері розміром 910х2600 в будинку ОСОБА_1 були встановлені зі спеціальною скидкою (так-як сторони проживали по сусідству), тому вартість дверей станом на квітень 2016 року становить 3251 гривень 92 копійки.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статті 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов'язок довести наявність істотного недоліку товару покладено на споживача. Тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Права споживача у разі придбання товару неналежної якості передбаченні статтею 8 вказаного Закону.

Так, зокрема частиною1 статті 8 цього Закону передбачено, що у разі виявлення

4 із 7

протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк, або відшкодування витрат на усунення недоліків. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно пунктів 5,12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійний строк це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введенням її в обіг. Істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижчеперечислених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцяти календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Гарантійний строк починається з моменту передачі товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Відповідно до частини 3 статті 676 ЦК України гарантійний строк на комплектуючий виріб дорівнює гарантійному строку на основний виріб і починає спливати одночасно з ним.

Зі змісту частини 1 статті 680 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вбачається, що покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно наданої суду копії договору купівлі-продажу №14 від 20 травня 2014 року, гарантійний термін товару 12 місяців (визначений з урахуванням гарантійних термінів встановлених виробником), однак такий договір позивачем не підписаний. Будь-яких інших доказів на підтвердження встановленого гарантійного строку на товар сторонами не надано.

Частиною 2 статті 678 ЦК України визначено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знов після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Згідно висновку експерта №207/02-16 судової будівельно-технічної експертизи конструкція металопластикових дверей, що встановлена у квартирі АДРЕСА_2, не відповідає вимогам пп. 5.2.2 та п.5.2.8 ДСТУ Б В.2.6-15:2011. Невідповідність полягає у відхиленні розмірів по діагоналях дверного

полотна та викривлення дверної рами в розмірах більших ніж це передбачено нормативними

документами.

Крім того, в своєму висновку експерт посилається на те, що виконавцем допущено ряд порушень при проведенні замірів, виготовленні та установленні метало пластикових дверей, зокрема не оформлено лист обміру, не складено протокол огляду конструкції прорізу, внаслідок чого було прийняте неправильне конструктивне рішення

5 із 7

щодо встановлення конструкції дверей.

Таким чином експерт дійшов висновку, що встановлена конструкція дверей є такою, на якій не забезпечено надійність механічного кріплення дверних блоків, належну якість примикань конструкцій блоків до стін будинку, стійкість конструктивних елементів до прогину під дією статичних і динамічних навантажень, пружність (жорсткість) кріпильних елементів, тощо. Всі ці невідповідності при виконанні монтажних робіт є порушенням вимог п.11.1 ДСТУ Б В.2.6-15:2011, пп. 6.4.2, 6.4.14, 6.7.1, 6.7.11.2, 6.7.22, 6.1.1, 6.3.2, 6.5.3, 6.6.9 та п.4.2 ДСТУ-Н Б.В.2.6-146:2010. Двері, внаслідок їх неналежного установлення, а також внаслідок невідповідності самої конструкції дверей вимогам, що ставляться до конструкцій такого типу, не виконують свою основну функцію, як огороджуюча конструкція. В такому стані, в якому досліджувана конструкція дверей знаходилася станом на час проведення огляду по даній експертизі, їх подальша експлуатація є неможливою, і сама конструкція дверей є ненадійною.

У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку, що придбаний позивачем товар (металопластикові міжкімнатні двері) є неякісним, а встановлення дверей було проведено з порушенням будівельно-технічних норм, що дає право позивачу відмовитись від придбаного товару та вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 гривень суд приходить до наступного.

Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктом 5 частини 1 Закону Країни «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» право споживача на відшкодування моральної шкоди виникає у разі, коли така шкода заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 р при вирішення вимог споживача про відшкодування на підставі статті 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у Постанові від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку.

Звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що така шкода заподіяна йому спричиненими моральними стражданнями, оскільки на протязі року позбавлений можливості належним чином завершити ремонті роботи, тривалий час, а саме до 09 травня 2015 року, позивач доглядав свою хвору матір, в будинок навідувались лікарі , знайомі, які постійно ставили запитання щодо незакінченого ремонту, що завдавало йому моральні переживання, однак, будь-яких доказів на підтвердження цього суду не надано.

Таким чином, позивачем не доведено в судовому засіданні факт заподіяння йому моральної шкоди з наведених вище підстав, доводи позову з урахуванням пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 60 ЦПК

6 із 7

України не дають підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

В сувою чергу, представник відповідача, під час судового розгляду, звернувся до суду із клопотанням про застосування до даних правовідносин строків спеціальної позовної давності відповідно до статті 258 ЦК України.

Відповідно до статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: у зв'язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу).

Приписами статті 681 ЦК України встановлено, що до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Зі змісту частини 3 статті 680 Цивільного кодексу України вбачається, що покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено у судовому засіданні позивач довідався про недоліки спірного товару в червні 2014 року, про що (в усному порядку) неодноразово повідомляв відповідача. Проте, звернувся до суду із зазначеними вище вимогами тільки в серпні 2015 року.

Згідно частини 1 статі 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Заперечуючи проти застосування позовної давності до заявлених ним вимог, позивач вказує на те, що позбавлений був можливості звернутися до суду, оскільки доглядав за хворою матір'ю, яка померла в травні 2015 року. Будь-яких доказів на підтвердження цього позивачем не надано, крім того, позивач ствердив, що починаючи з червня 2014 року звертався в різні інстанції з метою спонукати відповідача усунути недоліки товару.

Частиною 3 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини 4 цієї статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк спеціальної позовної давності, тому заявлені ним позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати, за проведення судової експертизи.

На підставі викладеного, згідно 256-258,261,675-681 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України,суд-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (фізичної особи-підприємця), про захист прав споживача та стягнення заподіяної моральної шкоди - відмовити.

7 із 7

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі постановлення рішення суду без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуюча О.І.Маргитич