У х в а л а

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» про перегляд Верховним Судом України рішення Веселинівського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

Веселинівський районний суд Миколаївської області рішенням від 15 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив, ухвалив:

- визнати недійсним укладений 2 січня 2010 року за № 111 між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» (далі - ТОВ «Веселинівська АК № 3») договір оренди земельної ділянки площею 4,386 га, розташованої в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області;

- зобов'язати ТОВ «Веселинівська АК № 3» повернути ОСОБА_4 спірну земельну ділянку;

- стягнути з ТОВ «Веселинівська АК № 3» на користь ОСОБА_4 1 тис. 356 грн 79 коп. судового збору.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 8 вересня 2016 року касаційну скаргу ТОВ «Веселинівська АК № 3» відхилила, рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року залишила без змін.

8 грудня 2016 року ТОВ «Веселинівська АК № 3» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Веселинівського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини третьої статті 203 Цивільного кодексу України.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого господарського суду України від 10 серпня 2016 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 8 вересня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для визнання недійсним спірного договору та повернення позивачці земельної ділянки з огляду на те, що спірний договір (укладений від імені позивачки) підписаний не самою ОСОБА_4, а іншою особою, отже, її волевиявлення як учасника правочину не було вільним і не відповідало її внутрішній волі.

Разом з тим в ухвалі Вищого господарського суду України від 10 серпня 2016 року, наданій для порівняння, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що правочин, який не вчинений (договір не укладений), не може бути визнаний недійсним.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» про перегляд Верховним Судом України рішення Веселинівського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
Н.П. Лященко
Я.М. Романюк