АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/690/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.В.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Хмельницької міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю „Речовий ринок „Торговий дім „Бартерсервіс, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу з апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року,

встановила:

В листопаді 2015 року Хмельницька міська рада (далі міська рада) звернулася в суд з позовом до ТОВ „Речовий ринок „Торговий дім „Бартерсервіс (далі товариство), ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу від 15.09.2015 року.

На обґрунтування позову міська рада зазначила, що 15.09.2015 року між товариством та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, який розташований по вулиці Геологів, 13 в м. Хмельницькому на земельних ділянках, які належать Хмельницькій міській раді.

За продавцем майна - ТОВ „Речовий ринок „Торговий дім „Бартерсервіс, право власності на єдиний майновий комплекс було зареєстровано на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 07.08.2015 року про визнання мирової угоди, яка, однак була скасована відповідно до ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 13.10.2015 року.

За таких обставин, на підставі ч.ч. 1, ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки продавець спірного майна, не будучи його власником, не мав право на його продаж, тому оспорюваний правочин слід визнати недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.02.2016 року позов було задоволено. Договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу від 15.09.2015 року, укладений між ТОВ „Речовий ринок „Торговий дім „Бартерсервіс та ОСОБА_4 визнано недійсним. Стягнуто з товариства та ОСОБА_4 на користь Хмельницької міської ради по 1033,50 грн. судових витрат з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянт зазначила, що судом не взято до уваги тієї обставини, що на момент укладення спірного договору, за товариством, яке є продавцем спірного майна, було зареєстровано право власності, і тому він мав усі повноваження на розпорядження цим майном. Позивач не навів обґрунтування щодо того, в чому полягає порушення його прав, як власника земельних ділянок, на яких розташований єдиний майновий комплекс, оскільки жодного відношення до спірного майна міська рада не має, а на дату укладення спірного правочину земельна ділянка перебувала на правах оренди у товариства.

В суді представник апелянта та представник товариства підтримали апеляційну скаргу.

Представник міської ради в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечила, підтримала рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи, дав належну оцінку доказам, в результаті чого прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення позову.

Судом встановлено, що 15.09.2015 року між ТОВ „Речовий ринок „Торговий дім „Бартерсервіс та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, який розташований по вулиці Геологів, 13 в м. Хмельницькому на земельних ділянках, які належать Хмельницькій міській раді.

На дату укладення спірного правочину право власності на спірне майно було зареєстровано за його продавцем, ТОВ „Речовий ринок „Торговий дім „Бартерсервіс на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 07.08.2015 року про визнання мирової угоди, якою було визнано мирову угоду, укладену між ТОВ „Речовий ринок „Торговий дім „Бартерсервіс, ТОВ „Торговий дім „Бартерсервіс, ОСОБА_4, відповідно до якої було визнано право власності на єдиний майновий комплекс за ТОВ „Речовий ринок „Торговий дім „Бартерсервіс, який розміщений на двох земельних ділянках площею 57036 кв.м. та припинено право власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення речового ринку з комплексом капітальних споруд (громадського туалету та КНС) загальною площею 386,6 кв.м.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 13.10.2015 року вищевказана ухвала суд першої інстанції була скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги суд прийшов до правильного висновку про те, що продаж спірного обєкту відбувся продавцем, який не мав на це право, оскільки його право власності на майна виникло на підставі ухвали суду, яка не набрала законної сили і була скасована за правилами процесуального закону апеляційною інстанцією. Посилання апелянта на те, що у товариства право власності на єдиний майновий комплекс виникло задовго до укладення спірного договору не відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 191 ЦК України передбачено, що підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю.

Права на земельну ділянку та інші об'єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Підприємство або його частина можуть бути об'єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

Як вбачається з умов оспорюваного договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу від 15.09.2015 року, його предметом є єдиний майновий комплекс, до складу якого входять: не житлове приміщення речового ринку з комплексом капітальних споруд (громадського туалету та КНС) загальною площею 386,2 кв.м., мережа електропостачання протяжністю 30 944 м., чотири щитових площею 1,8 кв.м., 3,2 кв.м., 2,8 кв.м., 1,8 кв.м., підстанція (ККУ) загальною площею 16,8 кв.м., площадки ринку, автостоянки та проїзди загальною площею 56 594 кв.м., залізобетонна огорожа довжиною 880 м., металева огорожа довжиною 511 м., мережі газопостачання довжиною 210 м., мережі водного постачання довжиною 60 м., мережі каналізації довжиною 1609 м., мережі зливної каналізації довжиною 348 м.

Пунктами 4, 5 цього договору встановлено, що відчужуваний єдиний майновий комплекс належить продавцю, ТОВ „Речовий ринок „Торговий дім „Бартерсервіс на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди Хмельницького міськрайонного суду від 07.08.2015 року. Право власності зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції 12.09.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, належить власникові товару.

Враховуючи встановлені судом обставини, його висновок про недійсність спірного правочину є обґрунтованим.

Пята частина статті 11 цього ж Кодексу передбачає можливість виникнення цивільних прав та обовязків з рішення суду у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Як вбачається з досліджених судом доказів, право власності товариства на єдиний майновий комплекс в даному випадку базується виключно на ухвалі суду, яка не набрала законної сили в передбаченому процесуальним законом порядку.

За встановлених обставин слід прийти до висновку, що ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 07.08.2015 року про визнання мирової угоди за конкретних обставин не могла бути підставою для реєстрації права власності на єдиний майновий комплекс за товариством, яке, в свою чергу, не мало право на його продаж, оскільки не набуло на нього права власності у передбаченому законом порядку.

Таким чином визнання судом недійсним спірного договору на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 15 та 16 ЦК України гарантовано право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в т.ч. і судом.

Частинами 1, 3 статті 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Право власника здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Як вбачається з п. 2 спірного договору, єдиний майновий комплекс розташований на земельних ділянках площею 0,1379 га та 5,5657 га з кадастровими номерами, відповідно, :10:001:0057 та :10:001:0058, що знаходяться в оренді на підставі договору оренди від 15.12.2005 року та додаткової угоди від 16.10.2013 року, укладених з власником земельних ділянок, Хмельницькою міською радою.

Матеріали справи свідчать про те, що договір оренди земельних ділянок діяв до жовтня місяця 2015 року. За умов цього договору орендар не має права без дозволу міської ради забудовувати земельну ділянку (а.с. 43).

Таким чином, отримавши право власності на весь майновий комплекс на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2015 року, ОСОБА_4 отримала також право на користування і відповідною земельною ділянкою, власником якої є міська рада.

Однак власником земельної ділянки заперечується правомірність забудови частини споруд, які входять до переліку майна, яке становить єдиний майновий комплекс, на належній їй земельній ділянці, наголошується на відсутності погодження з її боку відповідних забудов.

Відповідачами такі твердження позивача не спростовані, докази правомірності проведення забудови земельних ділянок із встановленням частини нерухомих обєктів в справу не надано.

При цьому слід зауважити, що твердження апелянта про належність ТОВ „Торговий дім „Бартерсервіс всього єдиного майнового комплексу на праві власності ще до прийняття судом ухвали від 07.08.2015 року не підтверджено належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, рішення виконкому Хмельницької міської ради №286-Г від 12.04.2001 року та свідоцтва про право власності від 19.04.2001 року, за ТОВ „Торговий дім „Бартерсервіс оформлено право власності на речовий ринок з комплексом капітальних споруд (громадського туалету та КНС).

Однак в даному випадку предметом спірного договору є єдиний майновий комплекс, до складу якого входить набагато більше майна, в т.ч. і нерухомого, обєктивних даних про належність якого відповідачам або ТОВ „Торговий дім „Бартерсервіс справа не містить.

Слід також зауважити, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 року, було встановлено правомірність повернення Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області ТОВ „Речовий ринок „Торговий дім „Бартерсервіс на доопрацювання декларації про початок виконання будівельних робіт по реконструкції другого поверху приміщення туалету з метою завершення будівельних робіт на єдиному майновому комплексі речового ринку по вулиці Геологів, 13 в м. Хмельницькому.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З розяснень Пленуму ВСУ, які викладені в п. 5 постанови № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними вбачається, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

За встановлених обставин Хмельницька міська рада, як власник земельних ділянок, на яких розміщене майно, що є предметом договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу від 15.09.2015 року, має право на звернення до суду за захистом свого права, оскільки правові наслідки оспорюваного договору стосуються не лише його сторін, але й позивача, на землі якого це майно розташоване.

Провівши оцінку доказів відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 19.20