УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до ОСОБА_4 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» на рішення апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив - Банк» Шевченка О.В. (далі - Уповноважена особа) звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що здійснюючи на підставі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірки договорів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів, виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку, Уповноваженою особою було виявлено, що 11 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-банк» (далі - ПАТ «КБ «Актив - Банк») та ОСОБА_4 укладено договір прощення боргу за кредитним договором № 0808/02 від 08 серпня 2007 року.

26 березня 2015 року Уповноваженою особою направлено відповідачу повідомлення № 917/11 у порядку ст.ст. 37, 38, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначеним повідомленням позивачем повідомлено відповідача, що Уповноваженою особою на виконання вимог ст.ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виявлено факт нікчемності правочину, укладеного між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_4, а саме договору прощення боргу за кредитним договором № 0808/02 від 08 серпня 2007 року.

Також, повідомлення Уповноваженої особи містило вимогу щодо невідкладного здійснення оплати на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» грошових коштів у сумі 25 796,76 доларів США.

Позивач просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору прощення від 11 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «КБ «Актив - Банк» та відповідачем, шляхом стягнення на користь ПАТ « КБ «Актив - Банк» з відповідача прощеної частини заборгованості за кредитним договором № 0808/2 від 08 серпня 2007 року у розмірі 25 796,76 доларів США.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк»», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_5 від 04 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2016 року № 349/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_5, у результаті чого 26 жовтня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ситнік О.М.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд керувався тим, що пунктом 1.19 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012 р., що діє зі змінами і доповненнями, абзацами 5 та 6 пункту 1.18 глави 1 розділу 3 (далі - Положення) регламентовано, що Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за договорами, визначеними у пункті 1.18 цієї глави, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. За договором прощення боргу від 08 серпня 2007 року відповідачу не передавалися будь які кошти. Вказана норма не може бути застосована до вказаних правовідносин і на підставі неї з відповідача не може бути стягнуто 25 706,76 доларів США. Проведення такого стягнення суперечить вимогам ст. 216 ЦК України, п. 1.19 Положення, оскільки вказані кошти боржник має сплатити банку на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2010 року і у випадку задоволення позову буде проведене подвійне стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 березня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» 422 773 грн 73 коп. заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2007 року, що складається з 395 222 грн 45 коп. заборгованість за кредитом; 17 193 грн 93 коп. заборгованість за відсотками; 8 765 грн 04 коп. штрафу та пені у розмірі 1 592 грн 31 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2011 року касаційна скарга ПАТ «КБ «Актив-Банк» відхилена, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2010 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 березня 2011 року, залишено без змін.

11 вересня 2013 року між ПАТ «КБ «Актив-Банк» і ОСОБА_4. укладений договір про прощення боргу за кредитним договором № 0808/02 від 08 серпня 2007 року у п.1 якого зазначено, що сторони визнають, що відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2010 року заборгованість ОСОБА_4. становить 422 773 грн 73 коп., що складається з: 395 222 грн 45 коп. заборгованість за кредитом; 17 193 грн 93 коп. заборгованість за відсотками та неустойки у розмірі 10 357 грн 35 коп.

Відповідно до п. 2 договору сторони підтвердили, що ОСОБА_4 сплатив частину заборгованості у сумі 200 000 грн.

Згідно до п. 3 зазначеного договору сторони погодили, що зобов'язання ОСОБА_4 щодо повернення ПАТ «КБ «Актив-Банку» заборгованості за кредитним договором № 0808/02 від 08 серпня 2007 року у розмірі 25 706,76 доларів США припиняються шляхом прощення боргу.

02 вересня 2014 року постановою Правління Національного банку України № 545 ПАТ «КБ «Актив-Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

03 вересня 2014 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 79 від 02 вересня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків регулюється Законом України від 23.02.2012 р. №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який набув чинності 22.09.2012 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд.

Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Здійснюючи на підставі статті 38 Закону перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку Уповноваженою особою Фонду на виконання вимог ст. ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виявлено факт нікчемності правочину, що укладений між ПАТ «КБ «Актив - Банк» та ОСОБА_4, а саме: договору прощення боргу за кредитним договором № 0808/02 від 08 серпня 2007 року.

Нормами частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Пунктом 1.19 Положення регламентовано, що Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за договорами, визначеними у пункті 1.18 цієї глави, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

26 березня 2015 року Уповноваженою особою на адресу ОСОБА_4 було направлено повідомлення про нікчемність правочину, а саме Договору прощення боргу та вимога про здійснення оплати на користь банку грошових коштів в сумі 25 796,76 доларів США.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом першої інстанції не вимагається.

Укладений між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_4 договір прощення боргу від 11 вересня 2013 року є нікчемним із підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки банк відмовився від своїх майнових вимог до відповідача.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Таким чином, виходячи із системного аналізу наведених норм ЦК України правовим наслідком нікчемного правочину є повернення сторін до попереднього стану, який існував на день його укладення.

На час укладення договору прощення боргу, між сторонами цього договору існували договірні відносини за кредитним договором від 08 серпня 2007 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2010 року був визначений розмір кредитної заборгованості у сумі 422 773 грн 73 коп. Також встановлено, що боржник ОСОБА_4 частково погасив заборгованість у розмірі 200 000 грн. Тобто, у відповідача перед ПАТ «КБ «Актив-Банк» існувала заборгованість у розмірі 25 706,76 доларів США.

Оскільки пунктом 1.19 Положення регламентовано, що Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за договорами, визначеними у пункті 1.18 цієї глави, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням, а за договором прощення боргу відповідачу від 08 серпня 2007 року, не передавались будь які кошти, вказана норма не може бути застосована до виниклих правовідносин і на підставі неї з відповідача не може бути стягнуто 25 706,76 доларів США.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки проведення такого стягнення суперечить вимогам ст. 216 ЦК України, п. 1.19 Положення, оскільки вказані кошти боржник має сплатити банку на підставі рішення суду і у випадку задоволення позову буде проведене подвійне стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Маляренко А.В.