Номер провадження: 22-ц/785/2659/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України за поданням Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_3,

встановила:

27 листопада 2015 року Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Приморським ВДВС ОМУЮ) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України, до виконання зобовязань за виконавчим написом від 26.02.2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Вимоги подання були мотивовані тим, що у відділі на виконані знаходиться виконавчий напис від 26.02.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Південний» заборгованості у сумі 43140,58 доларів США та 3035,27 грн. В ході проведення виконавчих дій, а саме розшук рухомого та нерухомого майна боржника виявилися безрезультатними, за адресою, зазначеною у виконавчому документі, боржник двері не відчиняє, що підтверджується актом державного виконавця.

Посилаючись на те, що провести виконавчі дії не є можливим через відсутність майна боржника, Приморським ВДВС ОМУЮ було вирішено питання про звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

В поданні також було зазначено про розгляд справи без участі державного виконавця.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року зазначене подання Приморського ВДВС ОМУЮ було задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової ухвали, якою відмовити у задоволенні подання Приморського ВДВС ОМУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріальної та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції 21.04.2016 року всі особи, які беруть участь справі, не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у звязку з чим та на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису в суді апеляційної інстанції не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ували суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про заборону виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Зазначені питання регулюються як Законом України № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-ХІV) , так і Законом України № 3857-XII «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» (далі Закон № 3857-ХІІ).

В обґрунтування подання про заборону виїзду за межі України ОСОБА_3 державним виконавцем Саламахою В.В. було до суду надано копію виконавчого напису приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, згідно якого з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Південний» стягнуто заборгованість у сумі 43140,58 доларів США та 3035,27 грн. (а.с.3).

У відповідності до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, яким у відповідності до ч. 1 вказаного Закону є також виконавчий напис нотаріуса, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, в даному випадку основним питанням є зясування того, чи ухиляється боржник від покладених на нього виконавчим написом зобовязань, чи ні.

З цих підстав суд першої інстанції повинен виходити із того, що вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV поняття «ухилення» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, у зв'язку з чим і здійснюється примусове виконання.

У разі встановлення вказаних обставин, це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Тобто, у відповідності до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника, можуть свідчити будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Так, матеріали справи не містять доказів того, що боржник ОСОБА_3 тим чи іншим чином здійснює дії по виконанню виконавчого напису, яким з нього на користь ПАТ АБ «Південний» стягнуто заборгованість у сумі 43140,58 доларів США та 3035,27 грн.

Відсутні докази погашення вказаної заборгованості і після звернення ОСОБА_3 до суду з апеляційною скаргою, а також до теперішнього часу.

Крім того, ні ОСОБА_3, ні його представник ОСОБА_5 не надали суду апеляційної інстанції доказів того, що боржник ОСОБА_3 не має можливості з обєктивних причин погашати заборгованість перед ПАТ АБ «Південний», що в свою чергу свідчить про навмисне свідоме ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 26.02.2015 року.

Що стосується посилання апелянта ОСОБА_3 на те, що суд розглянув подання без виклику учасників виконавчого провадження, то колегія суддів зазначає, що даними діями суд не порушив прав та обовязків цих осіб, з огляду на наступне.

Так, у відповідності ч. 2 ст. 377-1 ПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Разом з тим, звертаючись до суду з поданням, державний виконавець Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_6 просив суд розглянути подання без участі представника Відділу.

У звязку з цим, судом було прийнято рішення про проведення судового засідання без участі представника Приморським ВДВС ОМУЮ та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеса від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_7

ОСОБА_2