н/п 2/490/3042/2016 Справа № 490/8077/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
21 вересня 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Шевельовій Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, третя особа Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, -
Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просила надати їй дозвіл на право оформлення проїзних та візових документів для виїзду за кордон малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без нотаріально посвідченої згоди батька дитини; надати дозвіл на неодноразові тимчасові виїзди за кордон малолітньої дитини ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_1 без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька дитини до досягнення ОСОБА_4 повноліття. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок дитини за кордоном для покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, однак батько дитини ігнорує її прохання надати дитині дозвіл на виїзд за кордон.
Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник Служби у справах дітей надав заяву про розгляд справи у його відсутності та вважав позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у позовній заяві позивач просить суд надати дозвіл на виїзд за кордон без згоди батька на загальний строк до повноліття дитини, а саме до 09.12.2026 року, без зазначення конкретної країни, де перебуватиме малолітній ОСОБА_3, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в*їзду в Україну громадян України», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Обставини справи, встановлені судом.
Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ФП №096661, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_5
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.06.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано. Після припинення шлюбних відносин дитина проживає з матір'ю.

20.05.2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, після чого позивач змінила прізвище на «Слизка».

Із довідок від 11.08.2016 року, 19.02.2015 року, 26.01.2012 року та 10.01.2010 року, наданих комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5», вбачається, що дитині рекомендовано оздоровлення зі зміною кліматичних умов.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з принципами, покладеними в основу ст. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності.

Статтею 10 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними Конвенцією іншими правами.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, встановлених законом.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцятирічного віку має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними.

В той же час, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини, згідно зі ст. 157 СК України, вирішується батьками вільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, № 3857 -XII, постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», «Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Положеннями абз. 1, 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 31.05.1995 року, оформлення паспорта/проїзного документу здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відпочинок та оздоровлення є важливою складовою життя дитини, спрямованою саме на всебічний розвиток дитини. За такого, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон не обмежується законом, а законом лише встановлюється певний порядок такого виїзду.

Враховуючи усе вищезазначене, піклуючись про найвищі права та законні інтереси дитини, зважаючи на те, що батько дитини ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати сплачені позивачем під час подачі позову до суду .

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на право оформлення проїзних та візових документів для виїзду за кордон малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3..

Надати дозвіл на неодноразові тимчасові виїзди за кордон малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.П. Черенкова