ухвала

іменем україни

08 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гримич М.К., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади в особіДніпропетровської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою Територіальної громади в особіДніпропетровської міської ради на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що у 1983 року її свекрусі ОСОБА_5 було надано для проживання та користування житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, у якій також був зареєстрований її син - ОСОБА_6

26 вересня 1986 року між ОСОБА_6 та позивачем (до шлюбу ОСОБА_4) було зареєстровано шлюб.

Після одруження вона стала постійно проживати разом з чоловіком за адресою: АДРЕСА_1. Сімейні стосунки продовжувалися до дня смерті чоловіка - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті чоловіка позивач продовжує проживати у вказаній квартирі, яка для неї є постійним та єдиним місцем проживання, оскільки іншого житла вона не має та на даний час її місце проживання ніде не зареєстроване.

З урахуванням того, що вона постійно проживає у спірній квартирі як член сім'ї наймача - її чоловіка, відкрито й безперервно користуючись житловим приміщенням, несе відповідні витрати з утримання квартири, тобто несе усі обов'язки, то вона вважає, що набула права користування цією квартирою після смерті свого чоловіка, оскільки іншого житла не має.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2015 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до Територіальної громади в особіДніпропетровської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2015 року скасовано.

Позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право користування квартирою АДРЕСА_1.

У березні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2016 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2016 року касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 доТериторіальної громади в особіДніпропетровської міської ради, третя особа - КП «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року зупинено, справу направлено до апеляційного суду Дніпропетровської області.

11 серпня 2016 року до суду надійшли матеріали цивільної справи № 204/161/15-ц разом з ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року про виправлення описки в рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦПК України провадження у справі відновлюється ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі, або з ініціативи суду після усунення обставин, що викликали його зупинення.

Оскільки обставина, яка викликала зупинення касаційного провадження у даній справі усунута, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає за необхідне відновити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа - КП «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням.

У касаційній скарзі Територіальна громада в особіДніпропетровської міської ради просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходячи з вимог ст. ст. 64, 65 ЖК УРСР та доказів, наявних в матеріалах справи, дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнання за позивачем права на користування житловим приміщенням.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не надано належним доказів на підтвердження проживання у квартирі, а також не зазначено кому саме належить спірна квартира спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, позивач з 1986 року була дружиною ОСОБА_6, на якого було відкрито особистий рахунок НОМЕР_1 після смерті його матері, та який був знятий з реєстрації 02 березня 2015 року у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2011 року було встановлено факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає на території України з 1976 року, станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час із ОСОБА_6 (з яким зареєстровано шлюб) за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться ксерокопія медичної картки на ім'я позивачки (оригінал якої було оглянуто судом апеляційної інстанції в судовому засіданні), в якій зазначено домашню адресу: АДРЕСА_1 та з якої вбачається, що позивач зверталась до лікарні, починаючи з 1988-1989 роки, а також надано копію договору про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, укладеного її чоловіком 24 січня 2008 року, ксерокопії квитанцій про сплату за електроенергію, починаючи ще з 2005 року.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 204, 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 доТериторіальної громади в особіДніпропетровської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням - відновити.

Касаційну скаргу Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.К. Гримич О.М. Ситнік