Справа №2-о/489/23/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Коденко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2, Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 р. ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, якою просила встановити факт народження у неї та її чоловіка ОСОБА_2 доньки ОСОБА_4 13 листопада 2015 р. в Северському районі Краснодарського краю Російській Федерації. Зазначила в заяві, що перебуває у шлюбі з 2006 р., у 2015 р. завагітніла, при перебуванні у родичів в Російській Федерації народила доньку. У пологовому будинку їй видали дублікат медичного свідоцтва про народження, яке в Україні органи РАЦС не приймають, до того ж свідоцтво є тільки у ксерокопії.

Ухвалами суду від 30 грудня 2015 р., від 15 березня 2016 р. до участі в справі залучені ОСОБА_2, Ленінський відділ ДРАЦС ММУЮ.

В судовому засіданні представник заявниці просила заяву задовольнити, суду пояснила, що ОСОБА_1 з чоловіком і новонародженою донькою проживають зараз в окупованому Криму, отримати дублікат свідоцтва про народження за місцем народження дитини або отримати за місцем народження свідоцтво про народження вони не бажають, оскільки хочуть щоб дитина була зареєстрована у відділі РАЦС в Україні. Пояснила, що при перетині кордону з Україною дублікат свідоцтва про народження дитини було вилучено працівниками прикордонної служби РФ. Заявниця з чоловіком проживає та працює в окупованій АР Крим.

Представник Ленінського відділу ДРАЦС ММУЮ просила заяву вирішити на розсуд суду. Звернула увагу суду, що жодного документу про народження дитини в оригіналі немає. Також пояснила, що медичне свідоцтво про народження видається виключно з метою ресторації народження, а його дублікат видається лише за наявності довідки про те, що народження раніше не реєструвалося.

Заінтересована особа ОСОБА_2В, надіслав суду заяву про згоду із заявою ОСОБА_1 (а.с.28-31).

Центральний відділ ДРАЦС ММУЮ направив суду заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень проти її задоволення (а.с.21).

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2В, перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2006 р., мають зареєстроване місце проживання на території Ленінського району м. Миколаєва (а.с.3-6, 39). Згідно незасвідченої ксерокопії медичного свідоцтва про народження №23016785 від 25 листопада 2015 р. в станиці Северська Северського району Краснодарського краю Російської Федерації ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_4 (а.с.10,11).

Згідно нотаріальної заяви ОСОБА_2 від 27 листопада 2015 р. він звернувся до Ленінського відділу ДРАЦС із проханням присвоїти народженій доньці прізвища, імя та по-батькові: ОСОБА_4 (а.с.12).

Відповідно до п. 3 розділу «Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження» Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту України від 18 жовтня 2000 р. за № 52/5 державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них.

Згідно п. 2 цього розділу Правил підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, у разі мертвонародження.

Абзацом 2 пп. г) передбачається якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Згідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не змінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно виконаного Верховним Судом України узагальнення судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, одним з критеріїв віднесення справ про встановлення факту до юрисдикції суду є, зокрема, неможливість одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Разом з тим, за наявності, як стверджує заявниця, оформлення на новонароджену дитину медичного документу про народження (що найменше двох - первісного та дублікату, як вбачається з ксерокопії), переконливих доказів про використання цього документу, відсутність доказів звернення до лікувального закладу де приймалися пологи за отриманням чергового дублікату та відповідно відмови у видачі його, встановлення такого факту судом є передчасним.

Судові витрати заявниці не відшкодовуються.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволення заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий термін, який обраховується з дня отримання копії цього рішення..

Суддя Д.Г. Губницький