Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Дроботі В.В., Фазикош Г.В.,

при секретарі : Рогач О.Я.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2,

представника відповідача РВ ДВС Ужгородського МРУЮ- ОСОБА_3.,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня . 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство АКБ «Львів», ОСОБА_6, про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування протоколу ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція » та акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» та акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Позов мотивований тим, що 18.09.2007 року між ЗАТ АК банк «Львів» (правонаступник якого ПАТ АК банк «Львів») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №2007S0429, згідно якого Банк наддав Позичальнику кредит у сумі 55 000,00 Євро.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_6 вказаних договірних зобов'язань, між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки від 18.09.2007 року №2007S0429, а також між Банком та ОСОБА_6 також укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки від 24.09.2007 року, відповідно до якого Позичальник передав Банку в іпотеку належне йому домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_6 належним чином не виконував, внаслідок чого, на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16.05.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь Банку 61 027,67 Євро заборгованості за кредитним договором №2007S0429 від 18.09.2007 року.

На примусове виконання даного судового рішення був виданий виконавчий лист, який в лютому 2013 року переданий ПАТ АК банк «Львів» до РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції та на підставі якого було відкрито виконавче провадження №36512975.

У зв'язку з наявністю в Позичальника іпотечного майна, у межах зазначеного виконавчого провадження були вжиті відповідні дії для проведення прилюдних торгів з реалізації цього майна.

15.04.2013 року ПП «Бізнес-Експерт» складено висновок про вартість іпотечного майна Позичальника, згідно з яким ринкова вартість домоволодіння складає 216 531,00 грн., а ринкова вартість земельної ділянки складає 65 700,00 грн.

Прилюдні торги з реалізації такого нерухомого майна були призначені на 01.07.2013 року, але через відсутність зареєстрованих покупців, вони визнані такими, що не відбулися.

03.07.2013 року державним виконавцем Відділу ДВС складено акт уцінки майна, відповідно до якого іпотечне майно уцінено на 24% до загальної суми 214 495,56 грн. та повторні прилюдні торги з реалізації іпотечного майна були призначені на 22.07.2013 року.

За результатами проведених прилюдних торгів складений відповідний протокол, з якого слідує, що переможцем цих торгів став ОСОБА_4

Враховуючи вищенаведене позивач просить визнати зазначені прилюдні торги недійсними з огляду на те, що на момент проведення прилюдних торгів, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16.05.2012 року у цивільній справі №2-1468/12, яке виконувалося Відділом ДВС, не набрало законної сили та майно реалізовано за заниженою ціною.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.12.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Поновлено строк на оскарження результатів прилюдних торгів, які відбулися 22.07.2013 року, з реалізації належних ОСОБА_6 домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Визнано недійсними прилюдні торги, які відбулися 22.07.2013 року з реалізації належних ОСОБА_6 домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Скасовано протокол ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» про проведення цих прилюдних торгів №1-6/175/13і від 22.07.2013 року та акт державного виконавця районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 09.08.2013 року про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення, оскільки таке ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, судом безпідставно поновлено позивачу строк на оскарження результатів прилюдних торгів, оскільки, представнику позивача було відомо про проведення таких торгів та посилання позивача на заниження ціни іпотечного майна є безпідставним, оскільки виконавчою службою дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та правомірно проведено уцінку майна.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2, просив відмовити у задоволенні вказаної апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача РВ ДВС Ужгородського МРУЮ - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній та в доповненнях на апеляційну скаргу.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване судове рішення зміні з наступних підстав.

Так, ст. 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.09.2007 року між ЗАТ АК банк «Львів» (правонаступник якого ПАТ АК банк «Львів») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №2007S0429, згідно якого Банк наддав Позичальнику кредит у сумі 55 000,00 євро.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_6 вказаних договірних зобов'язань, між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки від 18.09.2007 року №2007S0429, а також між Банком та ОСОБА_6 також укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки від 24.09.2007 року, відповідно до якого Позичальник передав Банку в іпотеку належні йому домоволодіння та земельну ділянку, що по АДРЕСА_1 (а.с. 15-18).

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_6 належним чином не виконував, внаслідок чого, на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16.05.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь Банку 61 027,67 Євро заборгованості за кредитним договором №2007S0429 від 18.09.2007 року (а.с. 8).

На примусове виконання даного судового рішення був виданий виконавчий лист, який в лютому 2013 року переданий ПАТ АК банк «Львів» до РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції та на підставі якого було відкрито виконавче провадження №36512975 (а.с. 13).

У зв'язку з наявністю в Позичальника іпотечного майна, у межах зазначеного виконавчого провадження були вжиті відповідні дії для проведення прилюдних торгів з реалізації цього майна.

15.04.2013 року ПП «Бізнес-Експерт» складено висновок про вартість іпотечного майна Позичальника, згідно з яким ринкова вартість домоволодіння складає 216 531,00 грн., а ринкова вартість земельної ділянки складає 65 700,00 грн. (а.с. 20-47 ).

Прилюдні торги з реалізації такого нерухомого майна були призначені на 01.07.2013 року, але через відсутність зареєстрованих покупців, вони визнані такими, що не відбулися, що стверджується інформаційним листом ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» Закарпатська філія за №2180/06 від 01.07.2013 року (а.с. 48).

03.07.2013 року державним виконавцем Відділу ДВС складено акт уцінки майна, відповідно до якого іпотечне майно уцінено на 24% до загальної суми 214 495,56 грн. та повторні прилюдні торги з реалізації іпотечного майна були призначені на 22.07.2013 року (а.с. 49).

За результатами проведених прилюдних торгів складений відповідний протокол №1-6/175/13і, з якого слідує, що переможцем цих торгів став ОСОБА_4 (а.с. 50).

На підставі вищенаведеного державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції було складено акт №36512975 від 09.08.2013 року про реалізацію предмета іпотеки, а саме: домоволодіння та земельної ділянки, що по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_6 та були придбані на прилюдних торгах ОСОБА_4 (а.с. 51).

Суд першої інстанції, при ухваленні рішення за позовом ОСОБА_1, як на підставу задоволення такого позову правильно вказує на те, що на момент проведення прилюдних торгів рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16.05.2012 року у цивільній справ №2-1468/12, яке виконувалося Відділом ДВС, не набрало законної сили.

Що стосується реалізації іпотечного майна за заниженою ціною, яка не відповідала діючим ринковим цінам, що зазначено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, то такий висновок суду є невірним, оскільки судовим рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 11 лютого 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії і рішення державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції встановлено, що оцінка реалізованого майна не занижена (а.с.147-151).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу .

Відповідно до ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Як зазначив ОСОБА_1 у позовній заяві, державним виконавче було відкрито виконавче провадження та фактично виконувалося рішення, яке не набрало законної сили.

Зокрема, під час проголошення Ужгородськми міськрайонним судом рішення від 16.05.2012 року у справі №2-1468/12, ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні, про що вказано у самому рішенні.

Копію вказаного рішення ОСОБА_1 отримав 13.05.2013 року, що стверджується відповідним написом його представника на довідковому листі до справи та відсутністю в матеріалах справи будь-яких доказів вручення такого рішення поручителю (а.с. 9).

ОСОБА_1 23.05.2013 року оскаржив вказане рішення, внаслідок чого 26.09.2013 року апеляційним судом Закарпатської області ухвалено рішення про зміну рішення суду першої інстанції, стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АК банк «Львів» заборгованість за кредитним договором в сумі 604 173,93 грн. (а.с. 11-12).

Відповідно до ст. 319 ЦПК України рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Отже, рішення суду набрало законної сили 26.09.2013 року, а не 29.05.2012 року, як вказано у виконавчому листі №2-1468/11 від 15.07.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Однак, виданий Ужгородським міськрайонним судом виконавчий лист від 15.07.2012 року по цивільній справі №2-1468/12 не відповідає встановленим законом вимогам виконавчого документа, а тому не підлягав прийняттю та виконанню Відділом ДВС.

За таких обставин Відділ ДВС фактично виконував судове рішення, яке не набрало законної сили і прилюдні торги з реалізації іпотечного майна ОСОБА_6 відбулися на виконання рішення, яке не підлягало виконанню.

Судом першої інстанції правильно встановлені вказані обставини, визнано прилюдні торги, які відбулися 22.07.2013 року недійсними та скасовано протокол ПП «Спеціальне підприємство Юстиція» про проведення прилюдних торгів №1-6/175/13і від 22.07.2013 року та акт державного виконавця РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції №36512975 від 09.08.2013 року про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що з мотивувальної частини оскаржуваного рішення слід виключити посилання суду, як на підставу задоволення позову заниження вартості іпотечного майна -домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані за адресою Закарпатська область Ужгородський район с.Тийглаш вул. Шкільна 8, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Частинами 2,3,4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», частина друга статті 43 Закону України «Про іпотеку).

Судовим рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 11 лютого 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії і рішення державного виконавця районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про занижену у звіті про оцінку від 15.04.2013 року ринкової вартості домоволодіння та земельної ділянки апеляційним судом не встановлено заниженої оцінки домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані в с. Тийглаш, вул. Шкільна,8, Ужгородського району) належних ОСОБА_6 (а.с.147-151)

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

( ч.3 ст. 61 ЦПК України).

За таких обставин, на підставі ст.309 ЦПК України, колегія суддів змінює рішення в цій частині, а в решті залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п. 1, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на занижену вартість домоволодіння, як на одну з підстав задоволення позову.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :