Справа № 342/621/16-ц
Провадження № 2/342/469/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Далешівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Далешівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивував тим, що після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1. Позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 13.04.2016 р. по справі № 342/283/16-ц, встановлено факт спільного проживання позивача, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, більше п'яти років. На час смерті ОСОБА_2 позивач проживав разом з ним однією сім'єю, він прийняв спадщину. Інших спадкоємців у померлого ОСОБА_2 немає. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до нотаріуса. Згідно постанови приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у його видачі з посиланням на те, що відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності померлого на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1. В позовній заяві позивач зазначив, що згаданий будинок належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3, На час смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з нею проживали її дочка ОСОБА_4 та онук ОСОБА_2. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 Згідно з заповітом все належне їй майно заповіла синові - ОСОБА_2, який на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 проживав разом з нею в господарстві по АДРЕСА_1. Фактично прийнявши спадщину після смерті своєї мами, ОСОБА_2 став власником згаданого будинку, хоча свої права юридично не оформив.

Позивач, його представник,- в судове засідання не з'явились, до суду подана заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують, просять задовольнити.

Представник відповідача - Далешівської сільської ради в судове засідання не з'явився, до суду поступив лист, в якому зазначено, що сільська рада не заперечує щодо визнання права власності за позивачем і просить розглядати справу без участі представника сільської ради.

Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 06 червня 1990 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів, слідує, що в цілому жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3; свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 184 від 11 жовтня 1989р. (а.с. 45). Довідкою виконкому Далешівської сільської ради № 349 від 25.02.2016р. також стверджено, що головою колгоспного двору в АДРЕСА_1, була ОСОБА_3, 1914 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Довідкою № 352, виданою виконавчим комітетом Далешівської сільської ради 25.02.2016 р., стверджено, що станом на 15.04.1991 р. в АДРЕСА_1, проживали: ОСОБА_3, 1914 р.н., ОСОБА_4, 1941 р.н., ОСОБА_2, 1964 р.н. (а.с. 18).

На час смерті ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. За ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 529 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Про те, що на час смерті ОСОБА_3, 1914 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 а/запис № 15 від 20.05.2000р., разом з нею були зареєстровані та проживали ОСОБА_4, 1941 р.н., ОСОБА_2, 1964 р.н. свідчить довідка № 1248, видана виконавчим комітетом Далешівської сільської ради 14.09.2016 р. (а.с. 46). Останні вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3.

За заповітом, посвідченим секретарем виконкому Далешівської сільської ради 13.03.2015 р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителька с. Далешове Городенківського району Івано-Франківської області, заповідала все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, - сину ОСОБА_2 (а.с. 16). За свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим 28 листопада 1964 р. Далешівською сільською радою Городенківського району, ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 13).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 73 роки в с. Далешове Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 17.03.2015 року Далешівською сільською радою Городенківського району (а.с. 14). Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

На час смерті ОСОБА_4 був чинним Цивільний кодекс України 2003 р., відповідно до ст. 1216 якого спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Довідкою виконкому Далешівської сільської ради № 351 від 25.02.2016р. стверджено, що в АДРЕСА_1, на час смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 а/з № 4 від 17.03.2015р., проживали: ОСОБА_4, 1941 р.н., ОСОБА_2, 1964 р.н. (а.с. 17).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 51 р. в с. Далешове Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 28 вересня 2015 року Далешівською сільською радою Городенківського району (а.с. 12). Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК). В четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 13.04.2016 р. по справі № 342/283/16-ц встановлено факт спільного проживання позивача, ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2, більше п'яти років (а.с. 10-11). Отже, позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2, який прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, позивач звернулася до нотаріуса. Постановою приватного нотаріуса від 23.06.2016 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з тим, що він не надав документи, які б посвідчували право власності померлого ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, складеного 17.05.2016 р., встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі збудовані в 1950 р. (а.с.23-26). Із довідки № 348, виданої 25.02.2016 р. Далешівською сільською радою встановлено, що за господарством по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка 0,67 га, в т.ч.: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства біля жилого будинку 0,32 га, сінокіс 0,1 га (а.с. 21).

Згідно звіту про оцінку житлового будинку № 195052016_00030 ринкова вартість житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на дату оцінки - 19.05.2016 р. становить 51299 грн. (а.с. 27-31).

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 66860977, сформована 30.08.2016 р., свідчить про те, що право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 37).

Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом четвертої черги спадкодавця ОСОБА_2, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться АДРЕСА_1, судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 86, 120,123, 524, 529, 548, 549, 563ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5,317, 325, 1216,1222,1223, 1268-1970,1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ничик Г.І.