Справа № 308/4530/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Власова С.О., Панько В.Ф.

при секретарі: Рогач О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 квітня 2014 року по справі за поданням старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинської О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14 квітня 2014 року подання старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ Бачинської О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 задоволено.

Боржник подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову про відмову в задоволені зазначеного подання.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, вважає що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

01.07.2010 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2п-2442/10 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

04.07.2010 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження №20729387 за зазначеним виконавчим листом (а.с.122).

13.10.2010 року державним виконавцем накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с.119).

В жовтні 2010 року державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення: направлено запити в реєструючи органи - відділ земельних ресурсів при Держ.комітеті України по земельним ресурсам ЗРФ, ДПІ, користувачу бази даних АІС «Автомобіль», управління ПФУ, АОДБ УМВСУ в З/ (а.с. 74, на звороті, 75).

В листопаді 2012 року державний виконавець повторно надіслав зазначені запити (а.с.49-52).

14.11.2012 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав щодо доньки. Рішення суду мотивовано фактами ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, заборгованість зі сплати аліментів по утриманню дитини станом на 01.10.2012 року складала 70 000 грн.

Як видно з матеріалів даної цивільної справи та виконавчого провадження №20729387 боржник не працює, майна, необхідного для погашення боргу не має.

Станом на час постановлення судом першої інстанції ухвали про обмеження у праві виїзду за межі України боржник мав заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 106 000 грн., зокрема:

2009-2010 роки- 26 733 грн.

2011 рік - 24 000 грн.

2012 рік - 24 000 грн.

2013 рік - 24 000 грн.

2014 рік - 6 000 грн.

З часу постановлення ухвали суду першої інстанції до розгляду справи в суді апеляційної інстанції заборгованість ОСОБА_1 збільшилась до 152 733 грн.

Той факт, що боржник з 2010 по 2014 р.р. відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби не знімає з нього обов'язку щодо утримання дитини.

Боржник є особою працездатного віку, жодних доказів неможливості працевлаштуватись або медичних обмежень матеріали справи не містять.

Відповідно до п.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у виїзді громадян України за кордон може бути те, що діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ч.1 ст.377-1 ЦПК України - питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку щодо у праві тимчасового обмеження ОСОБА_1 у виїзді за межі України до погашення заборгованості по виконавчому провадженню, оскільки останній ухиляється від сплати аліментів на утримання дочки по рішенню суду в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Згідно п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 квітня 2014 року залишити без змін, стягнувши з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) на користь ТУ ДСУ в Закарпатській області за публікацію оголошення в пресі 64 грн. 80 коп..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: