Провадження № 2-к/161/1/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Установи освіти «Поречська державна допоміжна школа-інтернат для дітей-сиріт і дітей, залишених без опіки батьків Гродненського району» про визнання та виконання на території України рішення суду Гродненського району Гродненської області Республіки Білорусь від 18.05.2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі та порядку, встановленому законодавством Республіки Білорусь, на користь Установи освіти «Поречська державна допоміжна школа-інтернат для дітей-сиріт і дітей, залишених без опіки батьків, Городненського району», -

в с т а н о в и в:

Рішенням суду Гродненського району Гродненської області Республіки Білорусь від 18 травня 2015 року вирішено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавити батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як таку, що ухиляється від виконання обовязків по виховання та утриманню дитини, передавши неповнолітнього органу опіки та піклування; стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати, що витрачаються державою на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі та порядку, встановленому законодавством Республіки Білорусь, на користь Установи освіти «Поречська державна допоміжна школа-інтернат для дітей-сиріт і дітей, які залишилися без опіки батьків, Гродненського району»; стягнути з ОСОБА_1 державне мито в дохід держави в розмірі 4 (чотирьох) базових величин, що становить 720 000 (сімсот двадцять тисяч) рублів.

В клопотанні стягувач Установа освіти «Поречська державна допоміжна школа-інтернат для дітей-сиріт і дітей, які залишилися без опіки батьків, Городненського району» просить про визнання і примусове виконання на території України даного рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі та порядку, встановленому законодавством Республіки Білорусь, на користь Установи освіти «Поречська державна допоміжна школа-інтернат для дітей-сиріт і дітей, які залишилися без опіки батьків, Гродненського району».

Згідно п. 1. ст. 392 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечень проти визнання та примусового виконання на території України даного рішення суду не мала.

Дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до висновку, що клопотання підставне і підлягає до задоволення.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

На підставі ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини кожна із сторін договору на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення установи юстиції по цивільних справах, винесене на території інших сторін, що домовились.

Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається в суд безпосередньо стягувачем (його представником) або, згідно міжнародного договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, іншою особою (її представником) .

Згідно з положеннями ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, зокрема, якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили або якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Як видно зі справи, рішення суду Гродненського району Гродненської області Республіки Білорусь від 18 травня 2015 року набуло законної сили, на території Республіки Білорусь не виконувалося.

Станом на 01 жовтня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 становить 8 609 180 (вiсiм мільйонів шістсот девять тисяч сто вісімдесят) грн.

Щомісячні витрати на утримання ОСОБА_2, що знаходиться на державному забезпеченні, становлять 2 035 500 (два мільйони тридцять пять тисяч пятсот) рублів.

Боржник ОСОБА_1 перебуває на території України, підстав для відмови в дозволі примусового виконання рішення у справі не встановлено.

Відповідно до ч. 8 ст. 395 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день винесення рішення.

Станом на 04 квітня 2016 року офіційний курс 10 білоруських рублів складає 0,0131 гривень.

Розглянувши подані до суду документи, суд приходить до висновку, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 396, 401 ЦПК України, розділом V Інструкції «Про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», суд, -

В И Р І Ш И В :

Клопотання задовольнити.

Визнати рішення суду Гродненського району Гродненської області Республіки Білорусь від 18 травня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі та порядку, встановленому законодавством Республіки Білорусь, на користь Установи освіти «Поречська державна допоміжна школа-інтернат для дітей-сиріт і дітей, які залишилися без опіки батьків, Гродненського району», а саме: заборгованості ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2, яка за станом на 01 жовтня 2015 року становить 11 278,03 (одинадцять тисяч двісті сімдесят вісім гривень три копійки) гривень, а також щомісячних витрат на утримання ОСОБА_2, що знаходиться на державному забезпеченні, в розмірі 2 666,51 (дві тисячі шістсот шістдесят шість гривень пятдесят одна копійка) гривень і дозволити примусове виконання даного рішення на території України, з перерахуванням стягувачу сум, що стягуються.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_3