Номер провадження: 22-ц/785/6063/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015р. публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором на суму 70 548,29 доларів США, еквівалент 1 513 966,30 грн.

Позивач зазначав, що 28.12.2007р. між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №ODA0AE000021373, за умовами якогоПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 21 553,10 доларів США на строк до 27.12.2012р., а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених договором.

Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісію, а також інші витрати згідно договору.

Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Того ж дня з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобовязалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобовязань перед кредитором у повному обсязі та солідарно погасити заборгованість за кредитним договором.

Банк виконав покладені на нього зобовязання за кредитним договором, надавши позичальнику грошові кошти у сумі 21 553,10 дол. США, а позичальник в свою чергу не виконує належним чином покладені на нього кредитним договором зобовязання з повернення позичених коштів, у звязку з чим станом на 25.09.2015р. має заборгованість на суму 70 548,29 доларів США, яка складається з: - 15 901,67 доларів США - заборгованість за кредитом; - 3 533,80 доларів США - заборгованість про процентам за користування кредитом; - 942,24 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 50 170,58 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

На його письмову вимогу від 15.6.2015р. про погашення заборгованості за кредитним договором відповідачі залишили без задоволення, тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь зазначену заборгованість.

Заперечуючи проти позову, відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила суд визнати припиненим договір поруки № ODА0АЕ000021373/Р від 28.12.2007р., укладений між Банком та нею. При цьому ОСОБА_3 зазначала, що договором поруки не визначено конкретний строк припинення поруки, що протягом 6-ти місячного строку з моменту виникнення у банку права вимоги, Банк не звернувся до неї з позовом, у звязку із чим порука за договором має бути визнана припиненою.

Представник позивача за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримав, просить задовольнити його вимоги, а у задоволенні зустрічного позову - відмовити у зв'язку з безпідставністю цих вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в судове зсідання суду першої інстанції не зявився.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала зустрічний позов та просила його задовольнити, заперечуючи проти задоволення первісного позову у частині стягнення заборгованості з її доверителя.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016р. первісний позов задоволено частково, а зустрічний - у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ODA0AE000021373 від 28.12.2007р. у розмірі 70548,29 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2015 року складає 1 513 966,30 грн. та судові витрати на суму 22 709,49 грн.

Визнано поруку ОСОБА_3 по договору поруки, укладеному 28.12.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею, такою, що припинена з 29.10.2010р.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду в частинах відмови у задоволенні первісного позову щодо ОСОБА_3 та у задоволенні зустрічного позову скасувати і ухвалити у цих частинах нове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову - відмовити, указуючи на його незаконність;

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи зустрічний позов у повному обсязі, а первісний - частково, суд першої інстанції виходив із того, що у звязку з тим, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя, то за правилами ч.4 ст. 559 ЦК України порука припинилася.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Судом встановлено, що 28.12.2007р. між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № ODА0АЕ000021373, згідно з яким, позичальник отримав кредит у розмірі 21 553,10 доларів США на термін до 27.12.2012р., /а.с. 16-18/.

В забезпечення виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором, 28.12.2007р. між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки /а.с. 20/.

Як вбачається із матеріалів справи Банк виконав свої зобов'язання по наданню позичальнику коштів.

Однак, позичальник не виконав зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та не уплатив відповідну плату за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору.

З розрахунку заборгованості станом на 25.09.2015р. /а.с. 5 -7/ вбачається, що заборгованість за договором № ODА0АЕ000021373 складає 70 548,29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2015р. становить 1 513 966,30 грн., з яких: 15 901,67 доларів США, - заборгованість за кредитом; 3 533,80 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 942,24 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 50 170,58 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором.

Матеріали справи містять повідомлення, направленні Банком до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с. 9-10/, та реєстр їх відправки /а.с. 11-15/.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення заборгованості за кредитним договором № ODА0АЕ000021373.

ОСОБА_3 як на підставу своїх зустрічних позовних вимог посилалася на ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом також встановлено, що з квітня 2010р. позичальник ОСОБА_4 припинив унесення чергових щомісячних платежів з повернення кредиту та що 27.12.2012р. закінчився строк повернення кредиту. У звязку з цим у червні 2015р. банк предявив вимоги до позичальника та поручителя про погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення сироку, встановленого в договорі поруки. У разі коли такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору цей договір в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п.7.1 вступає в силу з моменту його підписання сторонами, в інших частинах - з моменту надання позичальнику розрахункових документів або оформлення касових документів з метою виконання кредиту в межах зазначених сум та діє в обємі наданих позичальнику коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором.

За умовами п.16 договору поруки та згідно п.7.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредит на строк з 28.12.2007р. по 27.12.2012р.

Водночас висновок суду про те, банк повинен був предявити вимогу до позичальника на протязі шести місяців з моменту несплати чергових місячних платежів й саме до жовтня 2010р., та що умова договору поруки про її припинення після повного виконання позичальником своїх зобовязань за укладеним з банком кредитним договором не є встановленням сторонами договору поруки строку дії останньої, є помилковими.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строком може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч.1 ст. 252, ч.1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

В силу ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-якій час.

За правилами ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п. 11 договору поруки від 28.12.2007р., договір поруки вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.

У п. 12 цього ж договору поруки встановлено, що порука за цим договором припиняється після спливу 5 років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором.

Отже, договором поруки встановлено строк її припинення - після спливу 5 років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не правильно встановлено, що договором поруки передбачено припинення поруки після повного виконання зобовязань за кредитним договором й у звязку з цим не встановлено строк припинення поруки.

Як встановлено судом першої інстанції, вимогу про повернення кредиту банк вперше направив ОСОБА_4 та ОСОБА_6 10.10.2015р., а з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду 27.10.2015р., тобто в межах трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

При цьому колегія суддів вважає, що початок перебігу позовної давності, а відповідно і право на позов у Банку виникло з 27.12.2012р., оскільки саме до цього строку надавався кредит.

Отже банком не пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості, за виключенням пені.

По справі також достовірно встановлено, що порука по справі за правилами ч.4 ст. 559 ЦК України не припинилася, оскільки як вже було зазначене вище вона припиняється після спливу 5 років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором, у звязку з чим суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні первісного позову щодо стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_7 та не вірно задовольнив зустрічний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

За правилами ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Із заперечень представника ОСОБА_3- ОСОБА_5 на позовну заяву про стягнення заборгованості від 01.02.2016р. видно, що цей представник вказував, що у позивача сплив строк позовної давності для захисту своїх порушених прав за кредитним договором та договором поруки, й тому за правилами ч.3 ст. 267 ЦК України просив відмовити у задоволенні позову банка.

При цьому зазначав, що розмір пені за кредитним договором на суму 50 170,58 доларів США позивачем визначено не за один рік, а за період з 2007р. по 25.05.2015р.

Колегія суддів погоджується з цими доводами представника ОСОБА_3 й вважає, що за правилами ст. ст. 258, 267 ЦК України з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3Впідлягає стягненню пеня за кредитним договором за період з жовтня 2014р. по вересень 2015р. включно тобто за 12 місяців.

Згідно розрахунку наданого Банком заборгованість за кредитним договором станом на 25.09.2015р. становить: 70 548,29 доларів США, що за курсом 21,46 грн. = 1 долар США, еквівалентно 1 513966,30 грн. та складається: - 15 901,67 доларів США - заборгованість за кредитом; - 3 533,80 доларів США - заборгованість за процентами; - 942,24 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом та 50 170,58 доларів США - пеня за не своєчасне виконання зобовязань за договором.

Колегія суддів погоджується з цим розрахунком, оскільки він відповідає обставинам справи, а відповідачі та представник ОСОБА_3 не спростували його неправильність.

Проте з відповідачів підлягає стягненню на користь банку пеня в розмірі 10 208,23 доларів США- за один рік, що еквівалентно 239 424,71 грн., а загалом підлягає стягненню з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором на суму 30 585,94 доларів США, (15 901,67 дол. США + 10 208,23 дол. США. + 3 533,80 дол. США + 942 дол. США), що еквівалентно (1 долар США = 21,46 грн.) - 656 374,27 грн.

Вирішуючи справу суд на зазначене не звернув уваги, неповно дослідив обставини справи, порушив норми матеріального і процесуального права, а тому його рішення на підставі п.п.1, 4 ст. 309 ЦПК України у зазначених частинах підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення первісного позову щодо поручителя ОСОБА_3 та про відмову у задоволенні її зустрічного позову й за правилами ч.3 ст. 303 ЦПК України - зміні стосовно ОСОБА_4 щодо розміру стягнутої заборгованості.

Розподіл судових витрат колегія суддів вирішує у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316- 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2016 року в частинах відмови у задоволені позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою скасувати та ухвалити у цих частинах нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою - відмовити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 розміру заборгованості за кредитним договором змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІН НОМЕР_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІН НОМЕР_2, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (, МФО 305299, р/р №3111) заборгованість за кредитним договором № ODA0AE000021373 від 28.12.2007 року у розмірі 30 585,94 доларів США /тридцять тисяч пятсот вісімдесят пять доларів США 94 центів/, що за курсом НБУ станом на 25.09.2015 року складає - 656 374,27 грн. /шістсот пятдесят шість тисяч триста сімдесят чотири гривень 27 копійок/.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2016 року в частині вирішення судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІН НОМЕР_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІН НОМЕР_2, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4. Крольова, 81АДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (, МФО 305299, р/р №3111) судовий збір у розмірі по 6 891,94 грн. з кожного з них.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_9

ОСОБА_10