Провадження № 2/127/3869/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Пєскову Є.Д.,

за участі позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування квартирою та зобовязання відповідача укласти договір найму житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про зобовязання відповідача укласти договір найму житлового приміщення та видати ордер. Свої вимоги мотивував тим, що з 01 листопада 2001 року по теперішній час він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1(215). Рішенням відповідача від 18 лютого 2016 року № 328 затверджений акт міжвідомчої комісії про прийняття в експлуатацію перепланованих приміщень квартири б/н в будинку № 5а по вул. Шевченка в м. Вінниця, в якій мешкає позивач. Квартирі присвоєний №215. Проживаючи весь час у зазначеній квартирі, позивач зазначає, що постійно сплачував комунальні послуги та виконував вимоги ст. ст. 66, 67 ЖК України. 06 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про укладання договору житлового найму, натомість відповідач 29 квітня 2016 року з посиланням на положення ст. 58 ЖК України відмовив позивачеві в укладанні такого договору. Таку відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує його право на житло. За наведеного просив зобовязати відповідача укласти з позивачем договір житлового найму на квартиру АДРЕСА_1 та видати ордер (а. с. 2-3). Позивач неодноразово змінював свої вимоги та в остаточному варіанті просив визнати за ним право користування квартирою № 215 в будинку № 5а по вул. Шевченка в м.Вінниця та зобовязати відповідача укласти з позивачем договір житлового найму (а. с. 63).

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позові з урахуванням змін.

Представник відповідача в судовому засіданні покладався на думку суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи суд приходить до наступного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 2 ЖК України щодо права користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що рішенням профспілкового комітету МКП «ЖЕК № 20» від 26 жовтня 2001 року ОСОБА_4, робочій по комплексному прибиранню, надано приміщення «колясочної» по вул. Шевченка, 5а/71а для тимчасового користування, що підтверджується архівним витягом із зазначеного протоколу № 13 від 03 липня 2015 року (а. с. 23). ОСОБА_4 померла 28 вересня 2006 року, що підтверджується відповідною копією Свідоцтва про смерть від 03 жовтня 2006 року сер. 1-АМ № 053542 (а. с. 24).

Позивач ОСОБА_1 проживає в даному приміщенні, що підтверджується копією особового рахунку № 205214, наданого ТОВ «ЖЕО» від 23 жовтня 2015 року, здійснює оплату житлово-комунальних послуг, однак за даною адресою не зареєстрований.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 117366 слідує, що зазначена квартира була нежитловим приміщенням в будинку №5-А по вул. Шевченка в м Вінниці. Позивачем самочинно здійснено перепланування нежитлового приміщення в квартиру, житлова площа після перепланування 14,1 кв. м, загальна площа після перепланування 26,2 кв.м.

18 лютого 2016 року актом міжвідомчої комісії про прийняття в експлуатацію перепланованих приміщень квартири в м. Вінниця, вул. Шевченка, 5а, кв. б/н остання прийнята в експлуатацію (а. с. 7).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18 лютого 2016 року №328 затверджено акт міжвідомчої комісії щодо перепланування приміщень квартири № б/н в будинку № 5а по вулиці Шевченка (перепланування нежитлових приміщень в квартиру), що підтверджується копією витягу із зазначеного рішення (а. с. 8).

Вказаній квартирі рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 31 березня 2016 року № 707, зі змінами внесеними рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23 червня 2016 року № 1528, присвоєно № 215 (а. с. 40).

06 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про укладання з ним як користувачем квартири АДРЕСА_2 в. м. Вінниця договору житлового найму та видачу ордера (а. с. 10).

Згідно листа Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 29.04.2016 року №Г-01-33441/01-20 ОСОБА_1 повідомлено про те, що договір найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається на підставі ордера на житлове приміщення з особою на імя якої такий ордер виданий. Враховуючи, що ордер на таке житлове приміщення не видавався, відсутні правові підстави для укладання договору житлового найму по зазначеному житловому приміщенню (а. с. 11).

Позивач, звертаючись до суду, просить визнати за ним право користування квартирою № 215 в будинку № 5а по вул. Шевченка в м. Вінниця та зобовязати відповідача укласти з позивачем договір житлового найму.

Відповідно ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер.

Ордер за своєю правовою природою є актом індивідуального характеру, що видається органом, до компетенції якого входить його видача, на вселення громадян у вказане житлове приміщення. Ордер породжує з однієї сторони адміністративно-правові відносини між власником та житлово-експлуатаційною організацією, куди він здається, а з іншої сторони - цивільно-правові відносини між громадянином і житлово-експлуатаційною організацією.

Згідно зі ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

В судовому засіданні не встановлено та позивачем не доведено обставини видачі на його імя ордера на квартиру АДРЕСА_3, а отже і відсутні підстави для визнання за ним права користування зазначеним житловим приміщенням. Крім того, суд бере до уваги, що «колясочна», яка надалі переобладнана в житлове приміщення, виділялась МКП «ЖЕК № 20» його матері за її життя як нежитлове приміщення в тимчасове користування. Судом не досліджувалися обставини щодо повноваження даного підприємства на розпорядження нежитловим приміщенням (колясочною) багатоквартирного будинку. Мати позивача померла в 2006 році, відповідно правовідносини, які виникли з приводу користування нежитловим приміщенням, є припиненими. Посилання позивача про його вселення у вказане приміщення як члена сімї та відповідно набуття права користування ним є безпідставними, зважаючи, що приміщення не мало статусу житлового приміщення та правовідносини, які існували між сторонами, не регулювалися нормами житлового законодавства. Сам факт проживання у ньому, використання його під житло та відповідно сплата житлово-комунальних послуг не є підставою для визнання за особою права користування ним.

Суд відмічає, що тільки в лютому 2016 року вказане приміщення набуло статусу житлового. Оскільки єдиною правовою підставою для вселення та укладення договору найму жилих приміщень державного чи комунального житлового фонду є ордер, тому суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог про зобовязання відповідача укласти договір житлового найму.

За правилами частини 1 та 2 статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Зважаючи, що доказів видачі позивачу ордеру на вселення в оспорюване приміщення не надано, його видача позивачу в судовому засіданні не встановлено, право користування ним особа не набула, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Позивачу слід звернути увагу, що відповідно до статті 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 58, 61-64 ЖК УРСР, ст. ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування квартирою та зобовязання відповідача укласти договір найму житлового приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: