АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/9960/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Музичко С.Г.

суддів: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі:. Ігнтьєва Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 547000 грн., витрати в розмірі 665 грн., повязані з евакуацією транспортного засобу та моральну шкоду в розмірі 1000грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 753,65 грн, всього 57 118,65 грн. Стягнуто з відповідача питання про сплату судового збору на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідача не було належним чином повідомлено про розгляд справи, проведення експертизи, чим було порушено права відповідача на подання доказів та захист своїх прав. На думку апелянта, розмір матеріальних збитків не відповідає дійсності.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір понесених витрат на відновлювальний ремонт автомобіля підтверджується належними та допустимими доказами, а відтак особа, яка винна у вчиненні шкоди несе відповідальність у розмірі, який не відшкодовано страховою компанією. Пошкодженням автомобіля позивачу також завдано моральних страждань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22.09.2013 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Geely Maple», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля «Renault Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2014 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 21.01.2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП, за порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України. (а.с. 5,6-8)

Згідно з висновком звіту № 8392 від 21.07.2014 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок пошкодження при ДТП складає 116 438,94 грн. (а.с. 10-14)

Відповідно до акту виконаних робіт відновлювальної роботи № АМН 0047613 відкритий 22.01.2015 року ТОВ «Арма Моторс» по автомобілю «Renault Sandero», вартість відновлювальних робіт становив 104 200,00 грн. (а.с. 15-18)

04.03.2015 позивач сплатив ТОВ «Арма Моторс» за виконанння робіт відновлювальної роботи його автомобіля - «Renault Sandero», 54 700 грн. про що свідчить рахунок № АМСНС04635. (а.с. 19)

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з п. 22.1ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 цього Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку,

Згідно зі ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позивач надав докази понесених реальних витрат на відновлювальний ремонт автомобіля на суму 104 200,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що страховиком було частково відшкодовано позивачу збитки завдані при ДТП, різниця невідшкодованої шкоди склала 54700,00 грн. тому таке відшкодування підлягає стягненню з ОСОБА_2

Апелянтом будь-яких доказів на спростування зазначеної суми витрат не надано.

Так, згідно зі ст. 1167 цього ж Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що в результаті ДТП позивачу з вини ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, оскільки його автомобіль був пошкоджений, внаслідок чого він не міг використовуватись за призначенням, позивачу необхідно було докладати додаткових зусиль для проведення його ремонту, що призвело до вимушених змін у житті.

Колегія суддів вважає, що розмір коштів на відшкодування моральної шкоди та особа яка має її відшкодувати визначені правильно, виходячи з обставин її заподіяння, характеру і ступеню страждань позивача.

Суд правомірно стягнув витратипо евакуації автотранспортного засобу згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладаються на відповідача, враховуючи докази надані позивачем.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: