ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1995/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Голоденко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федорішина Антоніна Григорівна про визнання договору дарування частини квартири недійсним, -

встановив:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федорішина Антоніна Григорівна про визнання договору дарування частини квартири недійсним.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.10.2012 р. задоволено позов ОСОБА_7, який діяв в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 115 500,00 грн., а також витрати, понесені за сплату правової допомоги в сумі 13 000,00 грн., судові витрати в сумі 1 305,00 грн. Рішення набрало законної сили. На виконання вказаного рішення суду був отриманий виконавчий лист та переданий на виконання ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві. З метою ухилення від виконання своїх зобов'язань по сплаті боргу ОСОБА_3 29.05.2012 р. уклала договір дарування належної їй частини квартири АДРЕСА_1 своїм синам, ОСОБА_4 - 1/6 частини, ОСОБА_5 - 1/2 частини квартири. Внаслідок укладення зазначеного договору дарування виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.10.2012 р. стало неможливим, постановою державного виконавця від 19.09.2014 р. виконавчий лист був повернутий стягувачу без виконання та вважає, що даними діями відповідачі порушили права позивача, що змусило звернутися її до суду з даним позовом та керуючись ст.ст. 13, 15, 16, 203, 215, 216 ЦК України просила договір дарування від 29.05.2012 р. визнати недійсним.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилась, повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 32-35).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з викладених в ньому підстав та просив позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_9 проти позову заперечували, пояснили, що договір дарування укладений відповідно до вимог чинного законодавства та у задоволені позову просили відмовити повністю.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з'явилися, повідмлені належним чином, причини не явки суду не відомі.

В судовому засіданні третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федорішина Антоніна Григорівна проти позову заперечувала, пояснила, що договір дарування укладений відповідно до вимог чинного законодавства та підстав для визання його недійсним відсутні, просила у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 було укладено договір дарування частини квартири (а.с. 53-54).

Відповідно до п. 1 Договору Дарувальниця ОСОБА_3 подарувала, а Обдаровані ОСОБА_5, ОСОБА_4, які є синами Дарувальниці безоплатно прийняли у дарунок 2/3 частини квартири АДРЕСА_2. При цьому 2/3 частини квартири, що даруються передаються безоплатно Дарувальницею Обдарованим у таких частках: ОСОБА_4 - 1/6 частину; ОСОБА_5 - 1/2 частину.

В обґрунтування позовних вимог та під час розгляду справи в судовому засіданні позивач та його представник посилалися на те, що ОСОБА_3 навмисно уклала договір дарування, з метою уникнення сплати коштів відповідно до рішення суду та правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків та з цих підстав просив визнати недійсним договір дарування.

Однак, суд не може погодитися з даним висновком, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Укладений договір дарування є правочином, укладений на загальних умовах, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що відповідає ч. ч. 1- 6 ст. 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, якими сформульовані загальні вимоги до правочинів, дотримання яких є необхідним для чинності договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження доводів викладених в позовній заяві Позивачем не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача не порушені, спірний договір був волевиявленням ОСОБА_3, підстав для визнання угоди недійсної відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України судом не встановлено, тому позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 717 ЦК України, на підставі ст.ст. 10, 11, 15, 27, 60, 61, 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федорішина Антоніна Григорівна про визнання договору дарування частини квартири недійсним - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: