Провадження №2-о/235/540/16
Справа №235/5288/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2016 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Лисівська сільська рада покровського району про встановлення факту постійного проживання однією сім»єю зі спадкодавцем,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім»єю зі спадкодавцем однією сім»єю. В обгрунтування своєї заяви вказала, що вона є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3. У 1995 році її батьки переїхали жити у АДРЕСА_1, але батько ОСОБА_2 значився зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 У 2000 році вона вдруге уклала шлюб з ОСОБА_4 та переїхала жити до батьків у с. Новий Труд, де і зареєструвала своє місце мешкання. ІНФОРМАЦІЯ_4 року її батько помер. У зв»язку з тим, що нею був пропущений шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори із заявою для оформлення своїх спадкових прав, просить встановити факт того, що вона, ОСОБА_1 проживала однією сім»єю разом зі спадкодавцем за адресою АДРЕСА_1 з липня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В судовому засіданні заявниця підтримала заяву, наполягала на її задоволенні.

Представник заінтересованої особи Лисівська сільська рада в судове засідання не з»явилась, просила справу слухати без участі представника.( а.с. 18,20).

Суд, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що заявниці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 10-12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ( а.с. 7).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2

Згідно довідки, виданої виконкомом Лисівської сільської ради ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, постійно мешкав без паспортної реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 1989 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Разом з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3- дружина, зареєстрована з 1989 року по 03.02.2016 року, ОСОБА_1 з 2000 року, зареєстрована по теперішній час, ОСОБА_4, зять з 2000 року зареєстрований по теперішній час , ОСОБА_5, онука з 2000 року зареєстрована по теперішній час ( а. с. 6).

В свідоцтві про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 зазначено, що останній помер в с. Новий Труд Красноармійського району, тобто за місцем свого мешкання ( а.с. 7

Згідно відповіді Другої Красноармійської державної нотаріальної контори від 02.09.2016 року за № 916/01-16 спадщина після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, не відкривалась.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця про- живав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вважає доведеним той факт, що заявниця ОСОБА_1 на час смерті свого батька ОСОБА_2 проживала разом з ним за адресою : АДРЕСА_1 з липня 2000 року , тобто з моменту її реєстрації, по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто на час відкриття спадщини.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем ОСОБА_1 права на отримання спадку.

Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, інших спадкоємців як встановлено в судовому засіданні не мається, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими , які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,5,7,8,10,14,57-60,208-209,212-218,256 ЦПК України,-

В И Р І ШИ В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Лисівстка сільська рада Покровського району Донецької області про встановлення факту проживання однією сім»єю із спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкодавцем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, за адресою : АДРЕСА_1 з липня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто на час відкриття спадщини

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили пісдя закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: