АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-9138 Головуючий у 1-й інстанції - Лук'яненко Л.М.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 вересня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

СоколовоїВ.В.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про захист прав споживача фінансових послуг та повернення коштів,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 пред'явив позов в суд до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про захист прав споживача фінансових послуг та повернення коштів. З урахування уточнених позовних вимог просив стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його користь відсотки від суми вкладу у розмірі 9 097 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 200 грн., моральну шкоду у розмірі 38 400 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_3 суму 11 200 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог судом відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 11 200 грн., ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" через свого представника, Вовну О.М., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в цій частині скасувати (а.с.133-137).

Також не погодившись з рішенням суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через свого представника, Цуканову С.Г., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати, закрити провадження у справі в частині вимог ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.133-137).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та моральної шкоди сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку у цій частині не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Фурмана Р.В., який підтримав подані апеляційні скарги та просив суд їх задовольнити, позивача ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги слід задовольнити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

15 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" було укладено депозитний договір - заява № 300937/4392/3-15, у відповідності з яким він розмістив в установі банку депозит на суму 72 000 гривень на строк з 15.01.2015 року по 15.04.2015 року з виплатою 23% річних. (а.с.4).

Факт належного виконання позивачем своїх договірних зобов'язань підтверджується меморіальним валютним ордером №204591645 від 15.01.2015 р. ОСОБА_3 сплатив на дебетовий рахунок Банку 72 000 гривень, призначення платежу: перерахування коштів на депозитний рахунок ОСОБА_3 згідно дог. банк. вкладу "ФиК Класик" № 300937/4392/3-15 від 15.01.2015р. (а.с.4 на звороті).

Відповідно до п. 6. Договору про банківського вкладу після закінчення строку визначеного п. 1 цього Договору кошти з депозитного рахунку повертаються Клієнту за письмовою вимогою. Згідно з заявою ОСОБА_3 від 15.01.2015 р. останній просить повернути банківський вклад в сумі 72 000 гривень відповідно до умов договору банківського вкладу "ФиК Класичний" № 300937/4392/3-15 від 15.01.2015р.

15 квітня 2015 р. ОСОБА_3 було подано до банку заяву про повернення вкладу.

Згідно з заявою ОСОБА_3 15.04.2015 року на ім'я Керуючого Правління Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" просить повернути банківський вклад в сумі 72 000 гривень відповідно до договору банківського вкладу "ФиК Класик" №300937/4392/3-15 від 15.01.2015р.

Згідно з заявою на видачу готівки №35931 від 25.11.2015р. ОСОБА_3 отримав вклад та відсотки по вкладу на загальну суму 75 169 грн. 80 коп., зміст операції: виплата грошових коштів вкладнику ОСОБА_3 (а.с.58).

17 вересня 2015 року Правлінням НБУ прийнято постанову № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015р. № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк «"Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

За встановлених обставин, виходячи з того, строк дії договору вкладу закінчився 15 квітня 2015 року, кошти за договором вкладу повернуті ОСОБА_3 з затримкою - 25 листопада 2015 року, ураховуючи, що в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" введено тимчасову адміністрацію, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інфляційних втрат у розмірі 11 200 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 11 200 грн. не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Судом невірно застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Указані обставини, ураховуючи положення ст.309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування рішення у оскаржуваній його частині та ухвалення у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси (Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15).

У даному випадку при задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 11 200 грн.районним судом не враховано ці положення Закону у контексті того, що в банку впроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на вчинення тимчасової адміністрації, а на підставі постанови Правління НБУ №898 від 17 грудня 2015 року у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" розпочато процедуру ліквідації. Адже указані обставини унеможливлюють стягнення та/чи сплату коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат у розмірі 11 200 грн. відсутні.

Відповідно до змісту уточнених позовних вимог від 21 січня 2016 року позивач пред'явив такі вимоги до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При вирішенні справи районним судом не враховано, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Указана обставина, ураховуючи положення ст. 310 ЦПК України, при скасуванні рішення в оскаржуваній його частині дає суду апеляційної інстанції підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись ст.303, 307, 309, 310, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" задовольнити.

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року в частині задоволення позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 11 200 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Провадження у справі в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д .Р. Гаращенко

В.В. Соколова