Справа № 309/2029/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

07 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Леска В.В.,

при секретарі - Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду від 24 червня 2016 року по справі за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Хустського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Хустського районного суду від 24 червня 2016 року, якою задоволено подання головного державного виконавця відділу ДВС Хустського районного управління юстиції та встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання зобов'язань, покладених на неї згідно судового рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, в зв'язку з чим просить скасувати ухвалу місцевого суду і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання у визначений час не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 приховує своє майно (транспортні засоби), яке оголошено державним виконавцем у розшук, боржник не вчиняє дій спрямованих на виконання судового рішення, що свідчить про його ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його без повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав сторін та з порушенням норм процесуального права.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV (далі: Закон № 606-XIV), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього за рішенням суду. Обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). (Лист ВСУ від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах»).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03.03.2015 державним виконавцем відділу ДВС Хустського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2/309/1160/14, виданого 25.02.2015 Хустським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 58 875,00 грн. суми боргу за договором позики, 1945,50 грн. - трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 5020,00 грн. - відсотків за користування грошовими коштами, 5000,00 грн. витрат на правову допомогу та 673,24 грн. сплаченого судового збору (а.с. 6).

Копію цієї постанови отримано представником боржника 30.06.2015, що стверджується відповідною відміткою на супровідному листі (а.с. 7).

Також 03.03.2015 державним виконавцем відділу ДВС Хустського районного управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення 71 513,74 грн.

У добровільному порядку рішення суду ОСОБА_1 не виконала (а.с. 9).

На підставі повідомлення Державної податкової служби України від 27.03.2015 про наявність у ОСОБА_1 відкритого рахунку в ПАТ «Комінвестбанк», 15.04.2015 державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунку в ПАТ «Комінвестбанк», номер НОМЕР_2 у межах суми 78765,11 грн. (а.с. 9).

Згідно з повідомленням центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Хуст та Хустського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області за боржником ОСОБА_1 зареєстровано транспортні засоби, у зв'язку з чим 26.05.2015 державним виконавцем винесено постанову про оголошення розшуку восьми транспортних засобів, а саме: 1) ЗИЛ 4331, тип ТЗ - вантажний, тип кузова - бортовий - С, колір - синій, рік випуску - 1990, реєстраційний номер: НОМЕР_3, VIN / Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4; 2) ПАЗ 32054-07, тип ТЗ - автобус, тип кузова - автобус - D, колір - білий, рік випуску - 2006, реєстраційний номер: НОМЕР_5, VIN / Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6; 3) ГАЗ 32213 СПГ, тип ТЗ - автобус, тип кузова - мікроавтобус - D, колір - синій, рік випуску - 2002, реєстраційний номер: НОМЕР_7, VIN / Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8; 4) ГАЗ 32213, тип ТЗ - автобус, тип кузова - мікроавтобус - D, колір - синій, рік випуску - 2001, реєстраційний номер: НОМЕР_9, VIN / Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_10; 5) ГАЗ 2705-СПГ, тип ТЗ - автобус, тип кузова - мікроавтобус - D, колір - білий, рік випуску - 2006, реєстраційний номер: НОМЕР_11, VIN / Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_12; 6) ПАЗ 32054-07, тип ТЗ - автобус, тип кузова - автобус - D, колір - білий, рік випуску - 2006, реєстраційний номер: НОМЕР_13, VIN / Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_14; 7) ГАЗ 2705-СПГ, тип ТЗ - автобус, тип кузова - мікроавтобус - D, колір - білий, рік випуску - 2006, реєстраційний номер: НОМЕР_15, VIN / Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_16; 8) SHAOLIN SLG 6821 CGF, тип ТЗ - автобус, тип кузова - автобус - D, колір - оранжевий, рік випуску - 2005, реєстраційний номер: НОМЕР_17, VIN / Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_18 (а.с. 10).

В подальшому постановою державного виконавця від 13.06.2016 на виконання рішення Хустського районного суду від 19.04.2016 у справі № 309/4969/15-ц було звільнено з-під арешту п'ять транспортних засобів: 1) ПАЗ 32054-07, н.з. НОМЕР_13, 2006 року випуску; 2) ПАЗ 32054-07, н.з. НОМЕР_5, 2006 року випуску; 3) автобус D - SHAOLIN SLG 6821 CGF, реєстраційний НОМЕР_17, 2005 року випуску; 4) ГАЗ 2705-СПГ, н.з. НОМЕР_11, 2006 року випуску; 5) ГАЗ 32213 СПГ, н.з. НОМЕР_7, 2010 року випуску; а також 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33-35).

Тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон стосується гарантованого ст. 33 Конституції України права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, і повинно застосовуватися як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання рішення.

Згідно ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Такі заходи, передусім, передбачені ст. 32 Закону № 606-XIV, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно актуальних відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, було зареєстровано 20.12.2012 право приватної власності в цілому на житловий будинок у АДРЕСА_3, а також 08.11.2011 на 1/2 частки квартири в АДРЕСА_1 (а.с.36-38).

У справі відсутні докази використання державним виконавцем передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу (в т.ч., шляхом звернення стягнення на майно боржника за правилами Глави 4 Закону № 606-XIV) без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим. Даних про будь-які перешкоди для виконання рішення суду, зокрема, за рахунок рухомого або нерухомого майна, яке зареєстровано за боржником, держвиконавцем не наведено.

Суд першої інстанції не перевірив та не врахував усі обставини, необхідні для правильного вирішення справи, не з'ясував, чи мало місце і у чому полягало ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, які саме свідомі діяння (дії або бездіяльність) чинить боржник, що спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, при цьому державний виконавець не надав належних і допустимих доказів використання передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу з ОСОБА_1, не довів факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушення норм процесуального права, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для її скасування з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст. 307 п. 2 ч.2, ст. 312 п. 2, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду від 24 червня 2016 року - скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу ДВС Хустського районного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: