Справа №628/734/16-ц
Провадження№2/628/474/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Цендра Н.В.

при секретарі - Кравцовій В.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої при ДТП, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої при ДТП, посилаючись на те, що вироком Купянського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року вирок змінено і засуджено ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. По кримінальному провадженню ОСОБА_1 був визнаний потерпілім. На досудовому слідстві він не заявляв цивільний позов, оскільки вважав, що обвинувачений у добровільному порядку компенсує йому матеріальну та моральну шкоду, але ОСОБА_2 уникає вирішенню цього питання, що змусило ОСОБА_1 звернутися до суду з даним позовом.

У звязку з ДТП 25 липня 2015 року, яке було з вини відповідача, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а саме: закритий перелом малої бердової кістки, ссадини правої гомілки та обличчя. У звязку з отриманими травмами він знаходився на амбулаторному лікування де йому було накладено на ногу гіпсову повязку та призначено лікування медичними препаратами, які він придбав за особисті кошти у сумі 1052,08 грн.

Крім цього при ДТП 25 липня 2015 року ОСОБА_2 значно пошкодив належний ОСОБА_1 колісний транспортній засіб VІРЕR ZS110 ідентифікаційний номер (VIN) СВ411Р140АС911216. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого колісному транспортному засобу VIPER ZS110 неправомірними діями відповідача складає 8368 грн. 04 коп., які позивач просить стягнути з відповідача по справі ОСОБА_2 Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на проведення товарознавчого дослідження, вартість послуг складає 1500 гри., та за послуги адвоката по збиранню документів та складанню позовної заяви в сумі 800 грн.

Також позивач посилається на те, що в ДТП 25 липня 2015 року він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості він переносив сильний біль, який вдавалось призупинити ліками, були створені перешкоди пересування, особистого обслуговування, він потребував сторонньої допомоги, порушено його життєвий уклад, що призвело до страждань та моральних переживань. 21 липня 2015 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням для того щоб поїхати на роботу за межі України, але виїхати у звязку з травмами не зміг, втратив місце роботи, що також призвело до моральних переживань, оскільки у теперішній час він залишився без роботи і за станом здоровя не має можливості виконувати фізичні роботи з навантаженням на ногу, що є перешкодами для його подальшого працевлаштування, замість того, щоб забезпечувати себе матеріально, він знаходиться на утриманні своїх батьків, що все у сукупності приводить до значних моральних переживань і страждань. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 10000,00 грн. та просить суд стягнути її на його користь з відповідача по справі.

Відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодувати завдані збитки, тому, позивач був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Крім того повідомив, що транспортний засіб VІРЕR ZS110 був придбаний не задовго до ДТП, а тому вони не встигли зареєструвати вказаний транспортний засіб.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, та вказав, що дійсно 25 липня 2015 року в с. Сеньково Куп'янського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ-24 під його керуванням та скутером під керуванням ОСОБА_1, однак згідно висновку експерта №634/15 від 25 серпня 2015 року ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем ОСОБА_2 але не вжив своєчасних заходів та допустив зіткнення, що є невідповідністю вимогам п.12.3 правил дорожнього руху України і є причинним звязком з виникненням ДТП. Крім того зазначив, що вимога про відшкодування витрат на придбання лікарських засобів безпідставна, бо ОСОБА_1 не надав суду чеків, як підтвердження про придбання даних ліків. Також вважав, що вимога ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди безпідставна, бо матеріальну та моральну шкоду він поніс з особистої вини через те, що не відвернув вчинення ДТП, хоча міг це зробити.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001823 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст. 286 ч. 1 КК України, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін і оцінивши їх у сукупності суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Вироком Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року було визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с. 61-62).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року вирок Куп'янського міськрайонного суду Харківської області було змінено, та зазначено, що вважати засудженим ОСОБА_2 за ч.1 ст. 286 КК України допокарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с. 6-7).

Згідно довідки головного лікаря КЗ «Купянська міська лікарня» від 02 жовтня 2015 року №07,08/1744/10-15, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, був доставлений машиною швидкої допомоги 25 липня 2015 року о 19-35 годині в приймальне відділення з приводу травмування при ДТП. Хворому надана медична допомога, назначено амбулаторне лікування та поставлено діагноз: З/перелом правої м/бердової кістки на кордоні с/з без зсуву. Ссадни правої гомілки та обличчя. Від обстеження на алкоголь хворий відмовився. Після обстеження ОСОБА_1 перебував під наглядом лікаря-травматолога (амбулаторне лікування) з 25 липня 2015 року по 28 серпня 2015 року (а.с. 8, 12).

Головним лікарем КЗ «Купянська міська лікарня» наданий перелік та кількість медичних препаратів, які назначалися ОСОБА_1 у звязку з отриманими травмами при ДТП 25 липня 2015 року. В переліку зазначені наступні препарати: серрата 15 табл.; нормовен 40 табл.; синметон (750) 20 табл.; кальцемін адсанс 60 табл.; мумие 63 табл.; лиотон (1000) 2 тюбика (а.с. 9).

05 жовтня 2015 року завідуючий КП ОЗ ЦРА №63 надав адвокату ОСОБА_1 відомості стосовно роздрібної ціни на лікарські засоби: серрата 10 мг №150 табл.; нормовен №60 табл.; синметон 750 мг. №10 табл.; кальцемін адсанс №60 табл.; мумие 0,2 г. №30 табл.; лиотон 1000 гель 50 г. Згідно даної довідки, ринкова вартість зазначених препаратів, відповідно до кількості з розрахунку призначеного лікарем-терапевтом становить 1052,08 грн. (а.с. 11).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №53-15 від 24 вересня 2015 року, вартість матеріального збитку станом на дату проведення експертного дослідження, завданого колісному транспортному засобу VIPER ZS110 при ДТП 25 серпня 2015 року, складає 8368 грн. 04 коп. Вартість послуги надання експертного дослідження, відповідно до квитанції №428241 від 24 вересня 2015 року складає 1500,00 грн. (а.с. 13-28).

Квитанцією від 07 вересня 2015 року та витягом з договору №220 про надання правової допомоги, підтверджуються витрати позивача ОСОБА_1 у розмірі 800,00 грн. на послуги адвоката юридичної консультації Куп'янського району ОСОБА_3 (а.с. 29-31).

В трудовій книжці ОСОБА_1 від 09 вересня 2013 року зроблено запис №4 від 21 липня 2015 року про звільнення за власним бажанням з посади слюсаря-ремонтника сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» (а.с. 38).

Згідно висновку експерта №634/15 від 25 серпня 2015 року допущені водієм ОСОБА_2 порушення п.п. 10.1, 14.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному звязку з виникненням ДТП. Крім того, зазначено, що ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем ОСОБА_2 але не вжив своєчасних заходів та допустив зіткнення, що є невідповідністю вимогам п.12.3 правил дорожнього руху України і є причинним звязком з виникненням ДТП (а.с. 52-54)

Стаття15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Частиною 2 даної статті передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування матеріальної шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ст.ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року, який набрав законної сили ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Вироком встановлено, що в результаті допущених водієм ОСОБА_2 порушень п.п. 10.1, 14.3 Правил дорожнього руху України, які за висновком судово-автотехнічної експертизи №634/15 від 25.08.2015 року, перебували, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною подією - потерпілому ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді садна правої гомілки, закритого перелому правої малогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третини без зміщення з подальшим гіпсовим шинуванням, які за висновком судово-медичної експертизи № 348-КП/15 від 14 серпня 2015р. за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали за собою тривалий розлад здоров'я. Крім того при розгляді кримінального провадження ОСОБА_2 визнав свою провину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю та пояснив, що 25 липня 2015 року приблизно о 19.00 год. вечора їхав з боку свого дому до будинку № 26, коли виїхав на асфальт ніде нікого не було, ні пішоходів, ні транспортних засобів. Від того де виїхав на асфальт, необхідно було проїхати приблизно 100 метрів, подивився у дзеркало, нікого не було, коли почав повертати відбувся удар. При цьому повідомив, що коли повертав не виявив уважності. У скоєному щиро розкаявся. Тому на підставі викладеного суд вважає доводи відповідача, в частині того, що ОСОБА_1 винен у вчиненні ДТП, безпідставними.

Згідно з ч. 1ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

В силу ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило подаються в оригіналі.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження спричинення матеріальної шкоди у звязку з лікуванням, позивачем було подано список препаратів назначених для лікування та ринкова вартість назначених препаратів у одній з аптек міста Купянська Харківської області. Жодного оригіналу чеку, який міг би підтвердити придбання позивачем тих ліків, які йому приписав лікар, ОСОБА_1 суду не надав. Однак суд вважає, що ринкова вартість ліків не може бути доказом того, що ОСОБА_1 дійсно їх придбав для лікування, саме за тією ціною, яка зазначена в довідці. У звязку з чим суд вважає надані докази неналежними та недопустимими засобами доказування спричиненої матеріальної шкоди, і оскільки інших доказів в порушення ст. 60 ЦПК України в обґрунтування матеріальної шкоди на придбання ліків до суду надано не було, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовної вимоги стосовно стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1052,08 грн., яку згідно доводів позивача було витрачено на придбання ліків для лікування здоровя після наслідків ДТП.

Стосовно стягнення з ОСОБА_2 збитків на загальну суму у розмірі 8368,04 грн. вартість пошкоджень завданих при ДТП колісному транспортному засобу, то судом встановлено наступне.

П. 13 Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

П.2.2 Правил дорожнього руху встановлено, що Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водіяна право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

З матеріалів справи, а також оглянутого в судовому засіданні кримінального провадження № 0001823 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст. 286 ч. 1 КК України, вбачається, що в них відсутні докази того хто є власником транспортного засобу VІРЕR ZS110, на підставі яких правоустанавлюючих документах ОСОБА_1 керував транспортним засобом та посвідчення водія ОСОБА_1, також в порушення ст. 60 ЦПК України вказані документи не були надані суду. Разом з тим з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1 від 26.07.2015 р., вбачається, що ОСОБА_1 повідомив, що його скутер не зареєстрований, без дорожнього номерного знаку. Даний факт у судовому засіданні підтвердив його представник. Отже судом було встановлено, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу VІРЕR ZS110, та в нього відсутні посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на вказаний транспортний засіб, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8368,04 грн., що становить вартість пошкоджень завданих при ДТП колісному транспортному засобу, а також у стягненні витрат на послуги експерта.

При вирішенні позову в частині відшкодування моральної шкоди судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, оскільки вина є підставою для відшкодування, інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. при вирішенні питанні про відшкодування моральної шкоди також враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 скоїв злочин передбачений ст. 286 ч. 1 КК України, та допустив зіткнення з позивачем, у звязку з чим останньому були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого він знаходився на амбулаторному лікуванні з 25.07.2015 р. по 28.08.2015 р., а отже його звичайний образ життя був порушений, внаслідок чого позивач зазнавав значних душевних страждань, тому суд вважає, що діями відповідача була заподіяна моральна шкода ОСОБА_1, яку оцінює у розмірі 5 000 грн., оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення.

Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач від сплати судового збору звільнений.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До судових витрат відноситься: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, тощо.

Враховуючи вищевикладене, у звязку з частковим задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було заявлено загальну ціну позову, яка становила 22720,12 грн., судом було задоволено та стягнено на користь позивача сума у розмірі 5 000 грн., тобто коефіцієнт для розрахунку буде становити 22720,12 / 5 000 = 4,54 .

Тому суд стягує з ОСОБА_2 судові витрати на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме: (800 грн. (витрати на правову допомогу) / 4,54 = 176,21 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. як за звернення до суду з позовною заявою майнового характеру та 1378,00 грн. як із заяви про відшкодування моральної шкоди, а всього 1929,20 грн. судового збору. Враховуючи коефіцієнт з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, який підлягав сплаті при зверненні з позов до суду у розмірі 1929,20 / 4,54 = 424,93 грн.

Керуючись ст. ст. 10,11, 58, 59, 60, 61, 79,84, 88, 157, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166,1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) -шкоди», Постановою Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Пленумом ВССУ від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої при ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, руського, громадянина України, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично мешкає за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Сеньково, вул. Харківська, б. 32, ідентифікаційний номер невідомо, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., витрати на правові послуги адвоката в розмірі 176,21 грн., а загалом 5 176,21 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 204,67 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2016 року.

Суддя Купянського міськрайонного

суду Харківської області ОСОБА_4