Справа №468/1867/15-ц 23.12.2016 23.12.2016 23.12.2016
Справа № 468/1867/15-ц
Провадження №22-ц/784/888/16 Суддя першої інстанції: Копейка Т.О.
Категорія 23 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Крамаренко Т.В.,

суддів: Лівінського І.В., Темнікової В.І.,

із секретарем: Тищенком Л.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

представника позивача ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_4 ОСОБА_3

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» (далі СТОВ «Світоч) про стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди земельної ділянки

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до СТОВ «Світоч» про стягнення заборгованості по орендній платі.

Позивачка зазначала, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка 7,69 га, розташована в межах території Новопавлівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. 25 вересня 2010 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 5 років для вирощування сільськогосподарських культур.

Умовами договору було обумовлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі не менше 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на день укладення договору становила 3200 грн., яка вноситься готівкою. Передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції,

За твердженням позивачки, в період з 2012 року по 2015 рік відповідач сплачував орендну плату частково, без застосування коефіцієнта 1, 756 до нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1185 від 31 жовтня 2011 року «Про внесення змін до «Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», у звязку з чим виникла заборгованість по орендній платі (з урахуванням індексу споживчих цін (інфляції) до нормативної грошової оцінки землі та суми пені) в загальному розмірі 64 396,93 грн.

Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з СТОВ «Світоч» на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 31 904,93 грн.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_4 ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність рішення фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник відповідача просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня 2016 року в якості правонаступника ОСОБА_4, померлої 5 травня 2016 року як позивача залучено ОСОБА_2.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 13, 14, 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є суттєвими умовами договору оренди землі.

Після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», підписання договору оренди та його реєстрації він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін, у тому числі й у частині розміру орендної плати. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (ст. 792 ЦК України, ст.ст. 23, 30 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди, а розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін (ст. 23 Закону України «Про оренду землі»).

Статтями 24, 25 Закону «Про оренду землі» передбачені права та обовязки орендодавця та орендаря, зокрема, орендодавець зобовязаний своєчасно вносити орендну плату в розмірі та строки обумовлені договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №096790 від 29 жовтня 2004 року належить земельна ділянка загальною площею 7,69 га, у тому числі 3,09 га рілля, 2,93 га - пасовище, 1,67 га зрошення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Новопавлівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (а.с.5).

25 вересня 2010 року позивачка уклала з відповідачем договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 5 років для вирощування сільськогосподарських культур, який 2 грудня 2010 року за № 76 зареєстрований у Баштанському районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру земель (а.с. 6-8).

Пунктом 5 вищевказаного договору оренди землі передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки земель становить 65 148,96 грн.

Згідно пунктів 9,10 даного договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: грошова -5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на день укладання договору становить 3 200 грн., спосіб внесення готівкою. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Пункт 13 договору оренди передбачає, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни розміру земельного податку, у тому числі внаслідок інфляції, погіршання стану орендованої ділянки не з вини орендарів та інших випадках, передбачених законом.

Отже, договором не передбачено, покладення обовязку на відповідача самостійно в односторонньому порядку відповідно до Постанови КМУ № 1185 від 31.10.2011 року переглянути розмір орендної плати і встановити її виходячи з грошової оцінки земельної ділянки збільшеної на коефіцієнт 1,756, оскільки відносини, повязані з орендою землі, згідно ст. 2 Закону України «Про оренду землі» регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 2011 року по 2013 рік ОСОБА_4 орендна плата відповідачем була нарахована в сумі 3 200 грн. за кожен рік, тобто в розмірі, визначеному в пункті 9 договору оренди, в 2014 році - в розмірі 3500 грн., а в 2015 році в розмірі 4900 грн. Вказана орендна плата (за відрахуванням податку) щорічно, у передбачений договором строк сплачувалась відповідачем позивачці, яка не заперечувала. Збільшення орендної плати відбувалось у звязку із збільшенням нормативної грошової оцінки земель та з урахуванням інфляції, як це передбачене п. 10 укладеного сторонами договору. Оскільки коефіцієнт інфляції порівняно з 2010 роком на протязі 2011- 2013 років дорівнював 1, то орендна плата в цей період не індексувалась, в наступному індекс інфляції був застосований СТОВ «Світоч», до того ж в односторонньому порядку, виходячи зі свого фінансового стану, ним було збільшено розмір орендної плати (а.с.79, 90, 91-93).

Таким чином, орендна плата за договором оренди відповідачем сплачена своєчасно, до 31 грудня кожного року, в розмірі, який визначено умовами договору, з урахуванням індексу інфляції та на підставі довідки компетентного органу про зміну розміру нормативної грошової оцінки землі з врахуванням інфляції, але без застосування коефіцієнту в розмірі 1,756, передбаченого пунктом 5 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою КМ України від 23 березня 1995 року №213, з відповідними змінами та доповненнями, внесеними на підставі постанови КМУ №1185 від 30 жовтня 2011 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованого не застосування відповідачем коефіцієнту 1,756 для визначення грошової оцінки земельної ділянки, починаючи з 2012 року, що призвело до недонарахування орендної плати та виникнення боргу з орендної плати на увагу не заслуговують.

Так, на час укладення договору грошова оцінка землі була визначена згідно Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою КМУ № 213 від 23 березня 1995р. Постановою КМУ № 1185 від 31.10. 2011 року, на яку посилається позивачка, було внесено зміни до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою КМУ № 213 від 23 березня 1995р., а саме пункт 5 Методики було доповнено абзацом такого змісту: «Для врахування змін у рентному доході, який створюється при виробництві зернових культур, до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації), застосовується коефіцієнт 1,756». Постанова набрала чинності з 1 січня 2012 року.

Оскільки, сторонами досягнуто домовленості щодо орендної плати, виходячи з грошової оцінки землі, яка зазначена в договорі, то до внесення змін до договору оренду відповідач правомірно при обчисленні розміру орендної плати виходив з даної грошової оцінки землі, що не суперечить Закону України «Про плату за землю».

Вимога Закону України «Про плату за землю» стосовно щорічного уточнення грошової оцінки землі на коефіцієнт індексації і встановлення орендної плати в розмірі, не меншому ніж розмір земельного податку, є обовязковою для субєктів договорів оренди земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, орендна плата за які централізується на спеціальних бюджетних рахунках, розподіляється та використовується відповідно до цього Закону, і не носить обовязкового характеру для угод інших субєктів землекористування. Це випливає з ч.2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 2, розділів 6,7 Закону України «Про плату за землю».

З матеріалів справи вбачається та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачка не зверталась до відповідача з пропозицією щодо внесення змін до договору оренди в частині визначення грошової оцінки земельної ділянки після набрання чинності постанови КМУ № 1185 від 31.10. 2011 року, якою було передбачено застосування коефіцієнту 1,756 для врахування змін у рентному доході, який створюється при виробництві зернових культур, до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації ). До того ж, не всі землі, що належать позивачці та передані відповідачу в оренду, мають статус ріллі.

Підстав для автоматичного збільшення розміру орендної плати при збільшенні нормативної грошової оцінки землі не внаслідок інфляції, а із застосуванням додаткових коефіцієнтів для врахування змін у рентному доході, без укладення доповнень до діючого договору оренди, його умовами не передбачено. Таких додаткових угод до договору оренди за час його дії між сторонами не укладалося.

Доводи позивачки про те, що відповідач сам повинен був внести зміни до договору оренди або ініціювати укладення додаткової угоди до договору оренди не відповідають вимогам діючого законодавства, а саме ст. 23 Закону України «Про оренду землі». Не передбачає такого обовязку відповідача і укладений між сторонами договір оренди (п. 34 договору оренди).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач в повному обсязі виконав свої зобовязання по оплаті орендної платі за договором, змін до якого у встановленому порядку сторонами не вносилося, а тому вірно відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача зазначену ним заборгованість.

Не заслуговують увагу посилання на те, що в договорі оренди землі було неправильно визначено розмір орендної плати в сумі 3 200грн., що менше 5% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки.

Так, згідно ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі регулюються також ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

За змістом статей 626, 628, 629, 651 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір оренди між сторонами був укладений з урахуванням волевиявлення ОСОБА_4, яка погодилася з його умовами, в тому числі і з грошовим еквівалентом орендної плати у розмірі 3200 грн. та отримувала його протягом 5-ти років без будь-яких заперечень, а також зобовязань щодо внесення змін до договору оренди.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_4 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді