АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 760/5552/16 Головуючий у 1-ій інстанції - Кушнір С.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Соколової В.В., Рейнарт І.М.,

при секретарі: Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що внаслідок того, що він не міг тривалий час користуватись неправомірно вилученими коштами в сумі 1 567 722,00 грн., під час обшуку, у зв'язку з чим ці кошти знецінилися від інфляції на суму 477 072,68 грн., яку просить стягнути з державного бюджету України на свою користь.

В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Позивач просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній доводів, рішення суду скасувати.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в всупереч ст. 60 ЦПК України позивач доказів на підтвердження звернення до виконання рішення суду за яким вирішено стягнути кошти до суду не надано.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, осіб які приймали участь в cyдовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом встановлено, що 20.04.2010 року старшим слідчим з ОВС СВ ДПА у Київській області Терещуком Д.Д. проведено обшук в житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1, в ході якого було вилучено речі та грошові кошти.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 31.10.2013 року та додатковим рішенням від 21.11.2013 року витребувано у Головного управління Міндоходів у Київській області, що є правонаступником Державної податкової адміністрації в Київській області, грошові кошти у розмірі 171544,00 дол. США (сто сімдесят одну тисячу п'ятсот сорок чотири долари США 00 центів), 61235,00 євро (шістдесят одну тисячу двісті тридцять п'ять євро 00 центів), 1 567 722,00 ( один мільйон п'ятсот шістдесят сім тисяч сімсот двадцять дві гривні 00 коп.), які були вилучені відповідно до протоколу обшуку від 20.04.10 р. працівниками ОВС СВ ПМ ДПА в Київської області та повернуто їх позивачу..

Згідно з листом Головного управління ДФС у Київській області від 10.02.2015 року № 244/14/10-36-09000-01, платіжне доручення № 551 на виплату ОСОБА_2 грошових коштів на суму 1567722,0 грн. було передано до Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області 03.11.2014.

Заходи, які вживаються для виконання судових рішень передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а судовий контроль за виконанням судових рішень передбачено розділом 7 ЦПК України.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення збитків, ОСОБА_2 визначено ч.3 ст. 386, ст. 1173 ЦК України , згідно з якими власник, права якого порушені має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Разом з тим ОСОБА_2 заявлено вимогу про стягнення з відповідача 477 072,68 гривень , пов'язаних із інфляційним знеціненням неправомірно вилучених коштів.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, витрати пов'язані із знеціненням неправомірно вилучених коштів не можуть вважатись збитками в розумінні ст..ст. 386, 1173 ЦК України.

Підставою для стягнення інфляційних витрат згідно з ст.. 625 ЦК України позивачем не заявлено, як наслідок, обрано невірний спосіб захисту.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд, перевірив законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: