Справа № 383/796/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Адаменко І.М.,

при секретарі Одінцовій Н.Г.,

з участю :

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі поновленим,-

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 08 липня 2011 року між Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ним було укладено договір оренди землі за умовами якого, йому надано в оренду земельну ділянку загальною площею 11,8160 га ріллі на території Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області строком на 5 років. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області 21 липня 2011 року за №00686. Після закінчення строку договору він продовжує користуватися земельною ділянкою та виконує умови договору. Також вказує, що маючи намір поновити договір оренди землі, він звернувся до відповідача із листом-повідомленням де виклав пропозицію укласти додаткову угоду до договору, та до якої додав 3 примірники проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди, але 12 липня 2016 року від відповідача отримав відповідь, де той заперечив у поновленні договору оренди землі. Вважаючи, що має право переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, позивач просив суд визнати поновленим договір оренди землі від 08 липня 2011 року на той самий строк та на тих умовах, які передбачені цим договором оренди землі.

Представник позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити посилаючись у своїх поясненнях на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився повторно. Від його представника ОСОБА_3 до суду у письмовій формі надійшло заперечення, де він просить відмовити у задоволенні позову у зв"язку із необгрунтованнністю вимог. Неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_4 до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 08 липня 2011 року між Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області як орендодавцем та громадянином ОСОБА_2 як орендарем було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області 21 липня 2011 року за №00686 (а.с.5-7).

Обєктом оренди є земельна ділянка загальною площею 11,8160 га ріллі на території Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

Строк дії договору - 5 років.

ОСОБА_4 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.08.2015р. (а. с. 13-14), земельна ділянка площею 11.8160 га, державної форми власності, розташована на території Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області має кадастровий номер кадастровий номер :02:000:9036.

Судом також встановлено, що 05 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача із пропозицією поновити договір оренди землі та укласти додаткову угоду до договору оренди землі площею 11.8160 га, зареєстрованого 21.07.2011 року за № 00686 додавши примірник додаткової угоди.

Відповідач листом-повідомленням від 12 липня 2016 року за №І-7827/0-6348/0/6-16 повідомив позивача про свої заперечення проти поновлення договору оренди земліьної ділянки, зареєстрованого 21.07.2011 року за №00686 на новий строк, лскільки не досягнуто згоди щодо істотних умов договору, а саме терміну дії договору оренди земельної ділянки ( а.с.24).

З довідки Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 08.11.2016 року № 02-27/199 встановлено, що позивач ОСОБА_2 на час розгляду справи продовжує користуватися земельною ділянкою площею 11.8160 га, з кадастровим номером :02:000:9036 (а. с.63).

На підставі відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.11.2016р. (а. с. 73) та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:9036 іншим особам в оренду не надавалася ( а.с.77).

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

ОСОБА_4 із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, обєктом оренди є земельна ділянка.

За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Пунктом 8 цього договору передбачалося, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 30 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити договір.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно з частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди:

-з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у разі недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах і укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати обєкт оренди для власних потреб.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року № 6-10 цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позивач не набув переважного права на поновлення договору оренди, з підстав, передбачених частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки сторонами не дотримано встановленої цією нормою процедури та не досягнуто волевиявлення сторін на поновлення договору оренди.

Судом також встановлено, що відповідач, протягом одного місяця після закінчення строку договору листом-повідомленням від 12 липня 2016 року за №І-7827/0-6348/0/6-16, орендарю ОСОБА_2 повідомив про заперечення у поновленні договору оренди землі, так як недосягнено домовленості щодо істотних умов договору оренди землі, а саме терміну його дії (а.с. 24), окрім того, відповідач не укладав після закінчення вказаного договору оренди нового договору з іншим орендарем, тому суд дійшов висновку, що такий договір не вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах з підстав передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Оскільки судом не встановлено фактів, що давали би підставу дійти висновку про порушення відповідачем права позивача на переважне укладення договору оренди з підстав передбачених ч.1, ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», та не встановлено фактів, які б давали підставу суду дійти висновків про те, що договір оренди землі площею 11,8160 га від 08.07.2011 року, укладений між позивачем та Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області вважається поновленим на той самий строк і на тих саме умовах, тому позовні вимоги про визнання вказаного договору поновленим на той самий строк і на тих саме умовах є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 13, 33 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 319, 626, 764, 777 ЦК України, ст.ст. 79, 124 Земельного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі поновленим - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Адаменко