Номер провадження: 22-ц/785/825/16
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «Укрсиббанк») звернулося з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом у розмірі 22658,76 дол. США, з яких 20445 дол. США - кредитна заборгованість; 2213,76 дол. США - заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 27194,26 грн., з яких 20628,54 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 6565,72 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

В обґрунтування позову позивач та його представники посилались на те, що 04.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( далі АКІБ, а з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_2, було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній отримав споживчий кредит у сумі 70000 доларів США зі сплатою 12,3% річних, на строк до 04.12.2016 року; в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2, банком з ОСОБА_3 було укладено договір поруки №70679 від 04.12.2006 року; всупереч умовам договорів відповідачі належно умови кредитного договору та договору поруки не виконують.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили (а.с.140,141).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2) на користь ПАТ "УкрСиббанк" (65150 м. Харків, просп. Московський, б.60, код № 098075550, МФО 351005, р/р № 0113 в ПАТ "Укрсиббанк") заборгованість за кредитним договором № 0 від 04.12.2006 року у сумі 565476,50 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" судовий збір у сумі по 1827,00 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 23.11.2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк", посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечував представник ПАТ "УкрСиббанк".

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив з того, що банк свої зобов'язання перед позичальником належно виконав, натомість позичальник належно свої зобов'язання перед банком не виконує, а тому боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором, і повинні сплатити заборгованість за кредитним договором № 0 від 04.12.2006 року у сумі 565476,50 грн.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується частково.

За змістом ст. ст. 1046-1048, 1054ч.1,1050, 611ч.1п.3, 553ч.1,2, 554ч.1,2 ЦК України за кредитним договором банк… зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; у разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати належних процентів, та сплати неустойки; за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі; у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки…

Судом встановлено, що 04.12.2006 року між АКІБ (тепер ПАТ) «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав споживчий кредит у сумі 70000 доларів США на строк до 04.12.2016 року, зі встановленням сторонами графіку погашення боргу по кредиту в іноземній валюті ( який є невід`ємною частиною договору). (а.с.301,292,7-16,17-20). За використання кредитних коштів сторони погодили сплату позичальником процентів у розмірі 12,3% річних, встановивши можливість їх перегляду, відповідно до умов п.9.2. договору. Умовами договору сторони передбачили, що у разі порушення зобов'язання, визначеного кредитним договором, за кожен день прострочки платежу позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.(п.7.1.) За п.10.2.3. Договору у випадку, якщо валюта коштів, списаних банком з будь-якого рахунку позичальника, відкритого в АКІБ «УкрСиббанк», не співпадає з валютою фактичної заборгованості позичальника за договором, для погашення такої заборгованості позичальник доручає Банку здійснювати від імені та за рахунок Клієнта купівлю/продаж іноземної валюти на МВРУ…

04 грудня 2006 року АКІБ (тепер ПАТ) «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_3 договір поруки № 70679 (а.с.21-23), згідно з яким поручитель зобов'язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі, солідарно, за виконання боржником усіх зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору… (п.п.1.3.,1.4.)

Згідно з випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_3 кредитні кошти у сумі 70 000 дол. США були надані позичальнику шляхом зарахування на поточний рахунок. (т. 1 а. с. 36,142)

За наданою апеляційному суду копією заяви про видачу готівки від 04 грудня 2006 року (та дослідженим апеляційним судом оригіналом) кредитні кошти у сумі 70 000 дол. США в цей же день були видані позичальнику з його поточного рахунку готівкою. (т.2 а.с.56)

Відтак, банк свої зобов'язання належно виконав, кредитні кошти позичальнику надав, натомість позичальник з травня 2013 року час від часу став порушувати свої зобов'язання перед банком, та з листопада 2014 року виконання зобов'язання повністю припинив.

05.11.2014р. у повній відповідності до п.11.1. кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» надіслав позичальнику і поручителю вимогу про дострокове повернення кредиту на 32 день з дня отримання вимоги, яка ними була отримана 11 листопада 2014 року. (т.1а.с.44-51)

Відповідно до наданого суду банком розрахунку заборгованості, станом на 09.02.2015 року, загальна заборгованість позичальника перед ПАТ «УкрСиббанк» складає 22658 доларів США 76 центів, (за курсом НБУ, станом на 09.02.2015 року становило 565476 гривень 50 копійок), і в свою чергу складається : з залишку заборгованості по кредиту 20445 доларів США, заборгованості по відсоткам 2213 доларів США 76 центів, та з пені у сумі 27194,26 грн., а саме з пені за прострочення сплати кредиту 20628 гривень 54 копійок; пені за прострочення сплати відсотків 6565 гривень 72 копійок. (а.с.24-36,153-162)

З наданим банком розрахунком заборгованості позичальника суд першої інстанції повністю погодився і стягнув усю суму заборгованості в національній валюті України.

Однак, в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, колегія суддів не погоджується.

Так, за правилами ст.ст.525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу… Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст.626,629,651ч.1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами; зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вбачається, що за п. 1.3.2. Договору про надання споживчого кредиту №0 від 04.12.2006 року сторони домовились, що за умовами цього Договору кредитором може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п.9.2. Договору.

За пунктом 9.2 Договору сторони домовились, що протягом дії цього Договору Банк відповідно до умов п.1.3.1. Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, а саме:

а) порушення Позичальником кредитної дисципліни (тобто, неналежного виконання умов цього Договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором); та/або

б) погіршення фінансового стану Позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться Банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи, тощо, а також даних по виконанню Позичальником кредитної дисципліни, тобто, своєчасного погашення заборгованості та/або виконання інших зобов'язань, передбачених цим Договором; та/або

в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% у порівнянні з курсом, гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); підвищення ставки на 3 (три) відсоткових пункту за бланковими кредитами "овернайт" НБУ з дати укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки; та/або

Сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п.9.2. Договору, Банк може збільшити розмір процентної ставки за Договором в наступному порядку, а саме: не пізніше за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення, повідомивши позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії шляхом направлення рекомендованого листа.

Вбачається, що 22 лютого 2008 року за № 130214 банк надіслав позичальнику лист про запровадження нової системи нарахування відсотків за користування кредитом (т.2а.с.32-33), зазначивши, що у разі порушення кредитної дисципліни, неналежного виконання умов кредитного договору, банк з дати прострочення суми боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищенні проценти, збільшені вдвічі від діючої процентної ставки. Між тим, із наявного у справі графіку погашення кредиту, довідки - розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 22 лютого 2008 року умови кредитного договору позичальником виконувалися належно. Більш того, за графіком максимально допустима заборгованість позичальника мала складати 61838 дол. США, а фактично складала 39717,01 дол. США, тобто позичальник виконував умови договору належно і з випередженням графіку. Прострочення заборгованості за наданим кредитом у позичальника виникали з травня 2013 року, та з березня 2014 року, тобто обставин зазначених в п.9.2 Договору, які б давали підстави кредитору для зміни розміру процентної ставки, 22 лютого 2008 року, не було. А тому ПАТ «УкрСиббанк», всупереч умовам договору, неправомірно у лютому 2008 року застосував передбачений договором порядок зміни розміру процентної ставки, і змінив розмір процентної ставки щодо простроченого боргу в сторону подвійного збільшення. Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку щодо безпідставності стягнення з відповідачів підвищених вдвічі процентів з простроченого боргу у сумі 969,98 дол. США, оскільки вони були запроваджені кредитором в порушення умов договору.

За таких підстав, рішення суду підлягає зміні в частині стягнення з відповідачів боргу по відсоткам, зменшивши їх розмір до 1243,78 дол. США (2213,76-969,98= 1243,78 дол. США, що станом на 09.02.2015р. становить 31040,01грн.).

За правилами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд…

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Водночас за роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» (п.8,13) ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст.215 ЦПК…; резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначенні в ст.ст. 215-217 ЦПК України.

Наведеним роз'ясненням рішення суду першої інстанції не відповідає, резолютивна частина рішення викладена судом свавільно, всупереч змісту заявлених позивачем позовних вимог, без зазначення складових боргу, черговість погашення яких визначена умовами договору. А тому, колегія суддів вважає за необхідне викласти резолютивну частину рішення в новій редакції, відповідно до змісту позовної заяви, з одночасним зазначенням складових кредитної заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо невстановлення судом факту видачі кредиту спростовуються дослідженою апеляційним судом заявою відповідача на видачу готівки від 04 грудня 2006 року.

Посилання відповідача на неправильність застосування судом курсу валют, на те, що єдиним законним платіжним засобом визнається гривня є неспроможними, виходячи з наступного. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Статтею 192 ч.2 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47,49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Зі вищевказаного кредитного договору вбачається, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, відповідач просив про надання йому кредиту в іноземній валюті( а.с.301), банк прийняв рішення про надання кредиту в іноземній валюті (а.с.292,294-295), кредит насправді було надано в іноземній валюті, і зараховано на поточний рахунок відповідача в іноземній валюті, та графік повернення кредиту визначено сторонами в іноземній валюті. На момент укладення договору банк мав банківську ліцензію № 75, видану Нацбанком України 24 грудня 2001 року, дозвіл № 75-2 та додаток до дозволу № 75-2 від 19.11.2002р., згідно яких банк мав право здійснювати операції з іноземною валютою.(т.2а.с.58-60) Заборони надання кредиту в іноземній валюті, вони не містять. Враховуючи зазначене, колегія суду вважає, що банк мав достатні правові підстави надавати кредит в іноземній валюті, а також право вимагати виконання позичальником кредитного договору в іноземній валюті (в валюті договору) та приймати таке виконання, як в частині основного боргу (кредиту), так і в частині процентів за користування кредитними коштами. Така правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у справі № 6-145цс14. Той факт, що сторони долари США помилково назвали національною валютою України висновків суду не спростовує.

Розмір пені розраховано банком за один рік, він не перевищує розміру завданих банку збитків, у тому числі розміру неповернутого вчасно кредиту та несплачених процентів, а тому доводи в апеляційній скарзі щодо завищеного розміру пені є неспроможними.

Оскільки за ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином, то посилання в апеляційній скарзі на те, що банк направивши позичальнику дострокову вимогу про повернення кредитних коштів, змінив строк виконання зобов'язання і мав припинити нарахування процентів, не відповідають вимогам закону.

Посилання на неврахування банком квитанції № 31 від 04 грудня 2006 року про сплату 7120 грн. до уваги не беруться, оскільки за вказаною квитанцією зараховувались кошти на поточний рахунок позивача, та водночас вбачається, що між банком і ОСОБА_2 існували також інші кредитні правовідносини з приводу поновлювальної кредитної лінії в гривнях. (т.1а.с.195-210)

Посилання відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неповне витребування судом необхідних документів, на невідповідність банківських виписок по кредитним та поточним рахункам вимогам закону, на те, що надані банком виписки та письмові докази не надають можливість встановити дійсний розмір заборгованості та правильність розрахунку до уваги не беруться, оскільки відповідачами не надано жодного доказу на спростування наявних у справі письмових доказів, тоді як цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Свого розрахунку з квитанціями про внесені грошові кошти відповідач та його представник апеляційному суду не надали.

Згідно з ч.3,4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Вбачається, що судом була витребувана кредитна справа, виписки по банківським рахункам, перевірено розрахунок заборгованості, а також апеляційним судом досліджено заяву відповідача на видачу готівки та інші письмові докази. Натомість відповідачем вищенаведені письмові докази не спростовано.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, і викласти його в новій редакції.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) і ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, прож. за адресою: АДРЕСА_2), солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (65150 м. Харків, просп. Московський, б.60, код № 098075550, МФО 351005, р/р № 0113 в ПАТ "Укрсиббанк") заборгованість за кредитним договором № 0 від 04.12.2006 року у сумі 21688,78 дол. США (що станом на 09.02.2015р. становить 541269,48 грн.), яка складається з боргу по кредиту у сумі 20445 дол. США (що станом на 09.02.2015р. становить 510229,47 грн.), і боргу по відсоткам у сумі 1243,78 дол. США (що станом на 09.02.2015р. становить 31040,01грн.), та стягнути заборгованість по пені у сумі 27194 грн. 26 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3), і ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, прож. за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (65150 м. Харків, просп. Московський, б.60, код № 098075550, МФО 351005, р/р № 0113 в ПАТ "Укрсиббанк") судовий збір у сумі по 1753 грн. 92 коп., з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк Є.С. Сєвєрова