Справа № 732/1114/16-ц
Провадження № 2/732/427/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2016 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Соколова О.О., при секретарі Бруй І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1; за дорученням: ОСОБА_2 до Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, треті особи: Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно; -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами розташованого по вулиці Центральній, № 88 у селі Смичин Городнянського району Чернігівської області в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3.

Позов обґрунтовується тим, що 27 квітня 2003 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на все належне її майно.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за заповітом.

22 серпня 2012 року позивачем була подана заява до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про прийняття спадщини.

Відповідно довідки виконкому Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області спадкодавцю належав житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вулиці Центральній, № 88 у селі Смичин Городнянського району Чернігівської області, первинна реєстрація права власності на який не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній.

Через відсутність правовстановлюючого документу на будинок позивач не може звернутися до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав на його.

Відповідно довідки Городнянського БТІ, будинок по вулиці Центральній, № 88 у селі Смичин Городнянського району Чернігівської області побудований в 1934 році, процент готовності житла 100%. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не зареєстровано.

Дана обставина є перепоною для прийняття спадщини.

У судове засідання представник позивача не з'явився, завчасно подав заяву, в якій заявив письмове клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову сільська рада не заперечує.

Згідно положень ч.2 ст.158 ЩІК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно довідки сільської ради вказаний будинок належав ОСОБА_1, а будинок відносився до категорії колгоспного двору (а.с.13).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Як встановлено у судовому засіданні позивач звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи, що за життя ОСОБА_3 не провела первинну реєстрацію права власності на зазначене домоволодіння і правовстановлюючий документ відсутній, це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємця за заповітом та перешкоджає в реєстрації його речових прав.

Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1934 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120,123,529 ЦК УРСР, ст.392 ЦК України, сг.ст.10,11,158,174,197, 209, 212-215, 294 ЦПК України;-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 88 по вулиці Центральній в селі Смичин Городнянського району Чернігівської області, зазначений під літерами: А - 1 - житловий будинок площею забудови 67,0 кв.м. з верандою а-1- площею забудови 13,6 кв.м., загальною площею 64,1 кв.м., в т.ч. житловою площею 23,3 кв.м, допоміжною 40,8 кв.м., Б - 1 - сарай площею забудови 45,8 кв.м., б-1 - сарай площею забудови 14,4 кв.м., 6-1.1 - сарай площею забудови 10,8 кв.м., В-1 - погріб з шийкою площею забудови 15,5 кв.м., Г-1 - сарай площею забудови 12,6 кв.м., 1- ворота з хвірткою площею 8.0 кв.м., 2 - хвіртка, 3 - огорожа площею 18,7 кв.м., після смерті ОСОБА_3, померлої 27 квітня 2003 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Соколов О.О.