АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6469/16 Справа № 181/391/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Літвінова Л. Ф. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення строку для звернення до суду, визнання права на земельну частку (пай), зобов'язання Межівської районної державної адміністрації прийняти рішення про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2016 рокута ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с.68-72).

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2016 рокувідмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення строку для звернення до суду, визнання права на земельну частку (пай), зобов'язання Межівської районної державної адміністрації прийняти рішення про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.60-65).

Як на підстави апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.68-72).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з червня 1958 року по грудень 1983 року ОСОБА_2 дійсно працювала у відділку Артема робітницею, що підтверджується ксерокопією довідок радгоспу ім. Петровського завірених належним чином Пенсійним фондом у Межівському районі (а.с.32-33). Довідкою пенсійного фонду у Межівському районі № 120 /05 /18 від 24.05.2016 року підтверджено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Межівському районі і отримує пенсію за віком з 25.05.1984 року. Згідно матеріалів пенсійної справи документи для призначення пенсії були надані Межівським районним вузлом зв'язку 25.05.1984 року (а.с.43). Згідно довідки від 04.06.1984 року виданої радгоспом ім. Петровського ОСОБА_2 дійсно працювала у відділку робітницею з червня 1958 по грудень 1983 року (а.с.43).

Державний акт на право колективної власності на землю видано КСП ім. Петровського у відповідності до рішення Межівської районної ради від 27.06.1997 року № 172-ХІХ/ХХІІ 12.11.1998 року, датою розпаювання земель даного господарства є 28.04.1997 року, що підтверджується ксерокопією Державного акта на право колективної власності серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Пунктом 3.1 Розділом 3 Статуту КСП ім. Петровського передбачено, що членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають Статут і виявили бажання брати участь у здійсненні цілей підприємства.

ОСОБА_2 на протязі з 1987 року по 1993 рік після виходу на пенсію періодично працювала у господарстві, що підтверджується архівною довідкою відділу трудового архіву Межівської районної ради № Г-3- 16 від 15.01.16 року, але як вбачається з довідки, праця у господарстві носила періодичний характер наприклад у 1987 році ОСОБА_2 працювала лише: липні, вересні, жовтні, листопаді, грудні місяці, 1990 році взагалі не працювала.

Вважаючи, що ОСОБА_2 не є членом КСП і тим паче не їхньою пенсіонеркою відповідно до протоколу № 19 від 21.12.2000 року рішенням комісії по паюванню земель та майна КСП ім. Петровського було вирішено «зобов'язати Зорянську сільську раду клопотати перед районною про позбавлення права на земельну частку (пай) осіб, що не є членами КСП згідно додатку», в додатку № 1 під № 30 рахується ОСОБА_2(а.с.15).

Відповідно до цього 09.01.2001 року сільський голова звернувся з клопотанням до голови Межівської РДА, в якому прохав позбавити права на земельну частку (пай) 30 громадян, які не є членами КСП згідно додатку, де під № 30 зазначено ОСОБА_2 (а.с.14). На підставі клопотання сільського голови головою Межівської районної державної адміністрації було видано розпорядження № 5-р від 15.01.2001 року, яким ОСОБА_2 було позбавлено права на земельну частку (пай) (а.с.12) на даний час розпорядження не скасовано і сторонами не ставиться питання про його скасування.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст. 71 ЦК УРСР, ст. 257 ЦК України, ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власникам земельних часток (паїв)", ст. 5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", судпершої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2в апеляційній скарзі є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справ.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: