Ухвала

іменем україни

26 грудня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, прокуратури Одеської області, Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями працівників прокуратури Одеської області та слідчими першого відділу КР СУ ГУ ДФС в Одеській області,

в с т а н о в и в:

17 серпня 2016 року Головним управління Державної фіскальної служби в Одеській області направлено поштою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, та просив суд стягнути за рахунок державного бюджету України шляхом зобов'язання Державної казначейської служби України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь завдану йому матеріальну шкоду в сумі 337 896,44 грн та моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 03 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 29 000 грн моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській областіпросить ухвалені у справі судові рішення в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Судами встановлено, що 18 жовтня 2013 року ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

Цього ж дня за клопотанням слідчого, погодженим зі старшим прокурором відділу прокуратури Одеської області Приморським районним судом м. Одеси відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання з покладенням обов'язків прибувати до слідчого за першою вимогою, не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

03 листопада 2014 року Любашівським районним судом відносно позивача був винесений виправдувальний вирок у зв'язку з недоведенням вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року зазначений вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2015 року вирок Любашівського районного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року залишено без змін.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року, Положення про Державну казначейську службу України, затверджене Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 460/2011, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, а також щодо розміру стягнутої моральної шкоди з Державної казначейської служби України шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача, оскільки позивача було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 204 КК України, у зв'язку із чим позивачу довелося припинити підприємницьку діяльність. Позивач знаходився під слідством з моменту оголошення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто з 18 жовтня 2013 року по 29 січня 2015 року, відносно позивача було обрано міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, що безпосередньо вплинуло на нормальний ритм та організацію життя позивача.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Головному управлінню Державної фіскальної служби в Одеській областістрок на касаційне оскарження рішення Любашівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 03 лютого 2016 року.

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби в Одеській областіу відкритті касаційного провадження у справі за ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, прокуратури Одеської області, Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями працівників прокуратури Одеської області та слідчими першого відділу КР СУ ГУ ДФС в Одеській області.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов і кримінальних справ