Справа № 161/4676/16-ц Провадження № 22-ц/773/1281/16 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Категорія: 19 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

за участі секретаря Концевич Я.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб Україна» про стягнення заборгованості відповідно до договору «Про відступлення права вимоги»,

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб Україна» на рішення Луцького міськрайонного суду від 30 червня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі відповідно до договору «Про відступлення прав вимоги».

Свій позов мотивує тим, що 01 квітня 2016 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір «Про відступлення прав вимоги». Вважає, що за даним договором має право вимоги від ОСОБА_2 обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» належного виконання зобовязань, а саме сплати боргу по заробітній платі перед ОСОБА_3, який працював на даному підприємстві генеральним директором, у сумі 94631,07 грн. за період з лютого 2014 року по березень 2016 року включно.

Зазначає, що 01 квітня 2016 року надала відповідачу претензію-вимогу про погашення в семиденний строк заборгованості в сумі 94631,07 грн. по заробітній платі відповідно до договору «Про відступлення прав вимоги». 08 квітня 2016 року отримала відповідь на дану претензію з якої вбачається, що підприємство визнало борг повністю. Однак борг не оплатило і тому звертається у суд та просить стягнути з відповідача в її користь 94631,07 грн. заборгованості по договору «Про відступлення прав вимоги» від 01 квітня 2016 року, яка складається із 63 117. 29 грн. заборгованої заробітної плати, 6 924.44 грн. індексації заробітної плати і 24 589.34 грн. компенсації заробітної плати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 30 червня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» в користь ОСОБА_1 94631,07 грн. заборгованості по договору «Про відступлення прав вимоги (цесія)» від 01 квітня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 945,31 грн.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 обласне дочірнє підприємство державної акціонерної компанії «Хліб України»просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову покликаючись на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно зясовані обставини, що мають значення для справи. Вважають, що суд розглянув дану справу без належного представника відповідача, оскільки довіреність на заступника генерального директора ОСОБА_5 була підписана генеральним директором ОСОБА_3, який на час ухвалення рішення не мав повноважень так як був звільнений із займаної посади і було призначено іншого, а саме ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила, оскільки вважає, що рішення ухвалене з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір «Про відступлення прав вимоги» по заборгованій заробітній платі. Відповідно до даного договору ОСОБА_1 має право вимоги від ОСОБА_2 обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» належного виконання зобовязань, а саме сплати заборгованості перед ОСОБА_3 із заробітної плати у сумі 94631,07 грн. за період з лютого 2014 року по березень 2016 року включно (а.с. 4).

01 квітня 2016 року ОСОБА_1 надала відповідачу претензію-вимогу про погашення в семиденний строк заборгованості в сумі 94631,07 грн. по заробітній платі відповідно до договору «Про відступлення прав вимоги» (а.с. 7). А 08 квітня 2016 року позивач отримала відповідь, з якої вбачається, що відповідач отримав від ОСОБА_3 договір «Про відступлення прав вимоги» та письмове повідомлення про передачу, новому кредитору документів і інформацію, що засвідчують його права на отримання заборгованості по заробітній платі на суму 94 631,07 грн., підприємство свій обовязок не оспорює та не заперечує, визнало заборгованість на суму 94631,07 грн., проте в звязку з відсутністю грошових коштів виплатити заборгованість відмовився (а.с. 8).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; нші юридичні факти.

Отже, зобов'язання є перш за все цивільним правовідношенням, тобто різновидом суспільних відносин, що регулюються цивільним правом. Зобов'язання є однією із основних категорій приватного права.

Підставою виникнення зобов'язання є цивільно-правовий договір. Зобов'язання можуть також виникати із інших правочинів.

Відповідно до ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Колегія суддів приходить до висновку, що право на стягнення заборгованості по заробітній платі не може бути передано іншому кредитору ані за договором відступлення права вимоги, ані в разі загального правонаступництва. Теж саме стосується сплати пенсій, соціальних виплат тощо.

За правилами ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 7 Закону України «Про оплату праці» законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього Закону, Закону України "Про колективні договори і угоди", Закону України "Про підприємства в Україні" та інших актів законодавства України.

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість із заробітної плати не підпадає під ознаки цивільно-правового зобовязання, оскільки ОСОБА_3 перебуває з відповідачем ОСОБА_4 ОДП ДАК «Хліб України» в трудових правовідносинах.

Крім того судом при ухваленні рішення не було перевірено повноваження представника відповідача.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб Україна» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 30 червня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб Україна» про стягнення заборгованості відповідно до договору «Про відступлення права вимоги» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб Україна» 1040,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: