Справа № 349/815/16-ц
Провадження № 2/349/363/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 грудня 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі :головуючого судді Могили Р.Г.,

секретаря судового засідання Матасової Н.М.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 Олімпії Євгенівни, Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення сільської ради від 27 червня 2013 року, скасування державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування рішення сільської ради від 15 лютого 2013 року,

в с т а н о в и в :

В липні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним позовом .

Позов обгрунтований тим, що рішенням сесії Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 27 червня 2013 року всупереч висновку сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Рогатинської райдержадміністрації про наявні обмеження на використання спірної земельної ділянки від 29 грудня 2012 року №326/01-20, передано безоплатно у власність відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,25 га для індивідуального житлового будівництва. На підставі вказаного рішення державним реєстратором зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,25га, кадастровий номер: :01:001:1273, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Чесники Рогатинського району Івано-Франківської області за ОСОБА_3 Крім цього сільська рада в порушення норм Земельного законодавства, зіславшись в своєму рішенні від 15 лютого 2013 року на ст.ст.107, 119 ЗК України , які не стосуються даних правовідносин затвердила акт відновлення та встановлення межових знаків між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Вважає , що вказані рішення сільської ради є незаконними та обмежують її право на доступ до її земельної ділянки, яка суміжна із земельною ділянкою ОСОБА_3 У зв'язку з цим позивач просила :

-визнати недійсним рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району

Івано- Франківської області «Про передачу земель у власність» від 27 червня 2013 року, в частині передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0,25 га для індивідуального житлового будівництва;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, кадастровий номер: :01:001:1273, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), в с. Чесники Рогатинського району Івано-Франківської області за ОСОБА_3;

-скасувати рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано- Франківської області «Про затвердження акту відновлення та встановлення межових знаків» від 15 лютого 2013 року.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 позов ОСОБА_6 підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просили задовольнити в повному обсязі. В доповнення до позовної заяви представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що спірна земельна ділянка до приватизації її ОСОБА_3 була у спільному користуванні. По земельній ділянці проходить «червона лінія», яка передбачає ширину дороги, а тому у відповідності до ч.4 ст.83 ЗК України вказану земельну ділянку не можна було передавати у приватну власність. Також вказав, що домоволодіння в якому проживає позивач належало до категорії «колгоспного двору», де головою двору був її чоловік ОСОБА_7, який помер 24 серпня 2008 року і якому за життя на підставі рішення Чесниківської сільської ради від 14 грудня 1993 року було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,56 га, зокрема і для обслуговування житлового будинку по вул. Гончарівка,229 в с.Чесники, співвласником якої була позивачка.

Відповідач ОСОБА_3, а також її представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 заперечували проти позову, суду пояснили, що ОСОБА_3 під час приватизації земельної ділянки не допущено порушень земельного законодавства . Вважають, що « червона лінія» це не є вулиця чи дорога, а це межа , де розміщуються інженерні мережі та обєкти транспорту, а тому, якщо навіть спірна земельна ділянка знаходиться в межах «червоної лінії», то з врахуванням обмежень, які передбачені ч.4 ст.83 ЗК України вказану земельну ділянку сільська рада передала у приватну власність правомірно. Крім цього вважають, що не відповідає фактичним обставинам справи твердження позивача, що відповідачем була приватизована невелика ділянка землі, що використовувалась як заїзд до її господарства. Спірна земельна ділянка ніколи не була спільний заїздом, оскільки на ній знаходились багаторічні насадження, а спільний заїзд залишився неприватизований. Щодо рішення сільської ради від 15 лютого 2013 року «Про затвердження акту відновлення та встановлення межових знаків», то сільська рада діяла в межах своїх повноважень, які визначені в ч.3 ст.158 ЗК України. Зазначили, що представники позивача не надали суду доказів про те, на підставі яких правовстановлюючих документів ОСОБА_6 користується суміжною земельною ділянкою, а відповідно за захистом яких прав вона звернулась до суду. Просили в задоволенні позову відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Представник Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, сільський голова ОСОБА_8 подав заяву про визнання позову (а.с.31), в ході розгляду справи подав іншу заяву про відмову у визнанні позову, мотивуючи тим, що це спір про право власності на спірну земельну ділянку між власниками суміжних земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а не публічно-правовий спір та не стосується сільської ради. Просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради (а.с.95).

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_3, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що з 19 жовтня 2013 року відповідач по справі ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:1273, яка розташована за адресою: с.Чесники Рогатинського району Івано-Франківської області. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності серія САК №451528, видане 19 жовтня 2013 року. Даний факт підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.16-17).

Позивач по справі ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_9 мають на праві спільної часткової власності по ? частці житловий будинок, з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: вул.Гончарівка, будинок 229 с.Чесники Рогатинського району Івано-Франківської області, як спадкоємці після смерті спадкодавця ОСОБА_7, який помер 24 серпня 2008 року. Даний факт підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину № 2784, виданим державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори 15 грудня 2016 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.97-98).

З копії рішення Чесниківської сільської ради від 14 грудня 1993 року вбачається, що ОСОБА_7 було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,56 га в тому числі: 0,41 ріллі, 0,003 га саду та 0,15 ріллі (а.с.100).

Документів, які б підтверджували право власності позивача на вказану земельну ділянку, чи право постійного користування суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що господарства ОСОБА_6Н та ОСОБА_3 знаходяться по сусідству, а їхні земельні ділянки є суміжними.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За таких обставин можна дійти висновку про те, що порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням сесії Чесниківської сільської ради від 20 листопада 2012 року ОСОБА_3 надано дозвіл на проведення інвентаризації земельник ділянок, з метою передачі безоплатно у власність для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого селянського господарства.

Після цього ОСОБА_3 замовила в ДП «Карпатське підприємство геодезії , картографії та кадастру» виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд , що розташована по вул.Гончарівка, 206 в с.Чесники Рогатинського району Івано-Франківської області.

В технічній документації міститься висновок сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Рогатинської райдержадміністрації про наявні обмеження на використання земельної ділянки, що передається для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого селянського господарства від 29 грудня 2012 року за №326/01-20, який підписаний завідувачем цим сектором ОСОБА_10 У висновку вказано, «що земельна ділянка знаходиться в зоні забудови згідно генерального плану населеного пункту, врахувати ширину доріг та їх «червоних ліній» згідно генплану забудови с.Чесники» (а.с.7).

В кадастровому плані земельної ділянки землевласника ОСОБА_3, який погоджений завідувачем вказаного сектору ОСОБА_10 зазначено, що площа земельної ділянки в межах червоної лінії складає 0,0025 га (а.с.12).

З вище вказаного документу також вбачається, що суміжний землекористувач ОСОБА_6 не погодилась із вказаним кадастровим планом земельної ділянки.

У позовній заяві позивач ОСОБА_6 посилається на те, що відмовилась погодити межу, оскільки вона відрізнялась від фактичної і є такою, що унеможливлює їй заїзд на своє подвіря . За старою схемою розташування земельних ділянок спірна земельна ділянка ( 0,0025 га) використовувалась як спільний заїзд до їхніх присадибних ділянок.

В технічній документації знаходиться акт, яким встановлено та узгоджено зовнішні межі землекористування в натурі, в якому зазначено, що межі в натурі проходять по огорожі. Межові знаки , якими закріплена земельна ділянка у кількості 8 шт. передані під нагляд на зберігання (а.с.10).

Вказаний акт було затверджено рішенням сесії Чесниківської сільської ради від 15 лютого 2013 року (а.с.9).

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Отже, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності.

Рішенням сесії Чесниківської сільської ради від 27 червня 2013 року було затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_3 загальною площею 0,4467 га та передано безоплатно у приватну власність , в тому числі для індивідуального житлового будівництва площею 0,25 га. (а.с.11).

Статтею 19 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади і здійснюють від їх імені та у їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 вказаного Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої та другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно п.»а» частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення (п.14 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до ч. 1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частинами 1, 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що Чесниківська сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області, як власник земельної ділянки у відповідності до своїх повноважень правомірно передала земельну ділянку площею 0,25 га у приватну власність ОСОБА_3 Крім цього представники позивача не надали суду доказів , що рішеннями сільської ради порушено права чи інтереси позивача ОСОБА_6 на користування землею загального користування ( заїздом).

Керуючись ст.ст.10,11,60, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_6 до ОСОБА_3 Олімпії Євгенівни, Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення сільської ради від 27 червня 2013 року, скасування державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування рішення сільської ради від 15 лютого 2013 року, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.Г. Могила