У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Ситнік О.М., Ступак О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про виселення, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 20 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі − ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про виселення.

На обґрунтування позову зазначало, що 31 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ZRRWGA00004139. Відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_5 кредит в сумі 39 150 доларів США з кінцевим строком повернення до 30 жовтня 2027 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №ZRRWGA00004139, 31 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 62,87 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 умови кредитного договору № ZRRWGA00004139 від 31 жовтня 2007 року належним чином не виконував. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2011 року звернено стягнення на даний предмет іпотеки для задоволення вимог за кредитним договором № ZRRWGA00004139 від 31 жовтня 2007 року, шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права на продаж предмета іпотеки. Враховуючи вищевикладене, просило виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням рішення Малинського районного суду Житомирської області від 20 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР та правової позиції викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки в іпотеку передано житловий будинок, який був придбаний не за рахунок отриманих кредитних коштів, а позивачем не надано інше постійне житло.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 20 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак