Провадження № 4с/522/24/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді - Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ткаченко О.О.,

розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 21.12.2015 року звернувся ОСОБА_1 із зазначеною скаргою, вказуючи, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2014 року у справі №522/7181/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі та стягнуто на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 6 876 984 гривень, а також обумовлену суму відсотків за отримання позики в розмірі 7 427 143 гривень, що разом становить 14 304 127 гривень, та суму судових витрат. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 від 03.11.2014 року було відкрито виконавче провадження №45274015 за виконавчим листом №522/7181/14-ц. Скаржник зазначає, що державним виконавцем не здійснено необхідних дій для досягнення мети виконавчого провадження, в подальшому незаконно прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, що змусило його звернутись до суду із зазначеною скаргою.

Представник скаржника ОСОБА_4 за довіреністю від 20.10.2015 року підтримав доводи скарги, просив її задовольнити в повному обсязі, у судове засідання 22.09.2016 року не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 за довіреністю від 23.05.2016 року в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, у судове засідання, у судове засідання 22.09.2016 року не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2014 року у справі №522/7181/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі та стягнуто на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 6 876 984 гривень, а також обумовлену суму відсотків за отримання позики в розмірі 7 427 143 гривень, що разом становить 14 304 127 гривень та суму судових витрат. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 від 03.11.2014 року було відкрито виконавче провадження №45274015 за виконавчим листом №522/7181/14-ц.

15.12.2014 року постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення та оголошено заборону на його відчуження. З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що у власності боржника знаходиться декілька обєктів нерухомості, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №84276007, №84278404 від 23.01.2015 року, зокрема квартира за адресою: АДРЕСА_1, нежитлове приміщення за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Єлісаветинська, буд. 10, приміщення 515, дачний будинок за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 147/25-А, квартира за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

З матеріалів справи вбачається, що жодних дій щодо опису майна боржника, про яке відомо державному виконавцю, останнім вчинено не було, і відповідно, не вчинено заходів щодо реалізації майна згідно ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд вважає, що бездіяльність державного виконавця стосовно невчинення дій щодо опису та реалізації майна боржника не відповідає вимогам законодавства, порушує права стягувача та унеможливлює досягнення мети виконавчого провадження, тож вимога скаржника в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, яка полягає у невжитті дій, направлених на розшук, опис, вилучення та примусову реалізацію майна боржника та зобовязання його вчинити дії щодо опису та примусової реалізації арештованого нерухомого майна боржника підлягає задоволенню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога скаржника щодо арешту дачного будинку за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 147/25-А, квартири за адресою: АДРЕСА_2, оскільки в межах виконавчого провадження №45274015 вже винесено постанову про арешт всього майна боржника.

Скаржник неодноразово звертався до державного виконавця з проханням про оголошення розшуку боржника, однак останнім не було здійснено жодних дій, направлених на виконання такого прохання, що не відповідає вимогам п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець здійснює ряд дій направлених на розшук боржника, звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Стосовно вимоги скаржника щодо зобовязання державного виконавця звернутись до суду із заявою про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника, то згідно п.18 ч. 3 ст. 11 Закону такий захід є правом, а не обовязком державного виконавця, тож суд не вправі зобовязати державного виконавця до вчинення дій, які не є імперативними.

Згідно ч. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. З наданої до суду копії матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем було лише одноразово вчинено запити до відповідних органів з метою виявлення майна, належного боржникові, що не відповідає вимогам ч. 8 ст. 52 Закону.

Згідно ч.1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Дана норма не є імперативною та не покладає на державного виконавця обовязку щодо надання реквізитів стягувачу для внесення авансу на рахунок державної служби, тож позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо неповідомлення реквізитів рахунку органу ДВС для здійснення авансування витрат на організацію проведення виконавчих дій та зобовязання повідомлення даних реквізитів не підлягає задоволенню.

Постановою від 15.01.2016 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням того, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів боржника не розшукано, майна та коштів, на яке можна звернути стягнення, не виявлено.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обовязок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що постанова про повернення виконавчого листа стягувачу є незаконною, оскільки судом встановлено, що державним виконавцем не виконано необхідних дій з примусового виконання рішення суду та прийнято постанову про повернення виконавчого листа, незважаючи на наявність у боржника нерухомого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Також суд зазначає, що скаржником було подано державному виконавцеві клопотання від 10.11.2015 року, за наслідками розгляду якого стягувачем не отримано відповіді, що підтверджується і матеріалами виконавчого провадження, в яких відсутні докази розгляду зазначеного клопотання. Таким чином, суд констатує порушення державним виконавцем вимог ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», та разом з тим зазначає, що зазначеним Законом не передбачено судового захисту в разі неотримання відповіді на заявлене клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 386, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2, що полягає у невжитті дій, направлених на розшук боржника, передбачених статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства України від 02.04.2012 року №512/5, невжитті дій, направлених на розшук, опис, вилучення та примусову реалізацію майна боржника - ОСОБА_3.

Зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №45274015 вжити дії щодо розшуку боржника - ОСОБА_6 шляхом перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій, а також шляхом отримання інформації щодо місця роботи боржника та направлення запитів на адресу органів Державної фіскальної служби України, банків, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, державної реєстраційної служби.

Зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №45274015 вжити дії щодо опису та примусової реалізації нерухомого майна боржника за адресою: АДРЕСА_1, нежитлового приміщення за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Єлісаветинська, буд. 10, приміщення 515, дачного будинку за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 147/25-А, квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 стосовно прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 15.01.2016 року у виконавчому провадженні №45274015.

Зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.01.2016 року у виконавчому провадженні №45274015 та відновити дії з примусового виконання за виконавчим листом №522/7181/14-ц від 30.09.2014 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси.

В задоволенні вимоги визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2, що полягає у ненаданні відповіді у строк, передбачений ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» на клопотання від 10.11.2015 року стягувача ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №45274015, неповідомленні на прохання стягувача реквізитів рахунку органу державної виконавчої служби для здійснення авансування витрат на організацію виконавчих дій, невжитті заходів щодо звернення до суду із заявою про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_6 відмовити.

В задоволенні вимоги зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №45274015 вжити дії щодо звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_6, надіслання реквізитів для здійснення внеску на авансування витрат на проведення виконавчих дій та надання письмової відповіді щодо розгляду клопотання стягувача від 10.11.2015 року відмовити.

В задоволенні вимоги зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №45274015 вжити дії щодо арешту нерухомого майна, належного боржнику ОСОБА_6 дачного будинку за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 147/25-А, квартири за адресою: АДРЕСА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Приморський районний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Тарасов

22.09.2016