Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2016 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 3 лютого 2012 року у ОСОБА_6 він придбав автомобіль OPEL Vectra, 2004 року випуску, державний номер

НОМЕР_1, сплативши йому погоджену між ними суму грошових коштів. При цьому, ОСОБА_6 передав йому свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, ключі від автомобіля та видав довіреність від 3 грудня 2012 року, за якою йому було дано право розпоряджатися даним транспортним засобом на власний розсуд. У зв'язку з відсутністю коштів договір купівлі - продажу не укладався. У подальшому, позивач надав даний автомобіль в строкове платне користування своєму знайомому

ОСОБА_5 строком на три місяці, який після закінчення цього строку автомобіль йому не повернув, а тому він позбавлений можливості користуватися та володіти своїм майном.

Ураховуючи наведене, просив витребувати у ОСОБА_5 наведений вище транспортний засіб.

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 пред'явив зустрічний позов, у якому просив визнати за ним право власності на вищевказаний автомобіль, що був придбаний ним на підставі договору купівлі - продажу від 5 грудня

2012 року, який був завірений у Войнівській сільській раді Олександрійського району Кіровоградської області.

Вказував, що позов ОСОБА_4 є безпідставним, оскільки останній не є власником даного спірного автомобіля, а тому не має права його витребовувати. Крім того, спірний автомобіль ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, продав йому, що підтверджується договором купівлі - продажу від 5 грудня 2012 року, який був завірений у Войнівській сільській раді Олександрійського району Кіровоградської області. Зазначав, що він сплатив ОСОБА_4, як представнику ОСОБА_6, 80 000 грн, а

ОСОБА_4 передав йому спірний автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, що підтверджується розпискою, яку він йому надав.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2016 року в задоволенні заявлених позовів відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня

2016 року рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, у цій частині ухвалити нове рішення про задоволення вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржено, тому не переглядається судом касаційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи ОСОБА_5 в задоволенні зустрічного позову про визнання права власності на автомобіль, суди правильно виходили з того, що факт передачі автомобіля без належного укладення договору купівлі-продажу даного транспортного засобу, передача грошей за автомобіль та його реєстрація в установленому законом порядку не вважається укладеним, відповідно до закону договору та не є підставою для набуття прав власності на транспортний засіб особою, як цей транспортний засіб отримала.

Доводи касаційної скарги щодо необхідності притягнення в якості відповідача власника автомобіля не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

(ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідача відбувається виключно за клопотанням позивача (ч. 1ст. 33 ЦПК України). Суд не наділений таким правом самостійно притягувати відповідача. З обставин справи, встановлених судом, вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_5, як позивач за зустрічним позовом,такого клопотання не заявляв.

За наведених обставин рішення суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 19 лютого 2016 року в частині зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності, та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

І.М.Фаловська