Справа № 562/2873/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Ковалика Ю. А. секретаря судових засідань ОСОБА_1 за участю позивачів ОСОБА_2., ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4, просили ухвалити рішення про визнання за ними права власності на 1/4 частину за кожним житлового будинку № 171 з господарськими будівлями по вул. Четверта в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області; стягнути з відповідача судові витрати.

Обгрунтовуючи вимоги, позивачі зазначили, що вони є співвласниками домоволодіння № 171 з господарськими будівлями по вул. Четверта в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, яке відносилося до майна колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору були ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

В звязку з тим, що право власності на вказане домоволодіння за ними оспорюється та не визнається відповідачем, змушені звертатися до суду.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві.

Позивачка ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позов, просила розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні зробив усну заяву, якою визнав позов, наслідки вказаної процесуальної дії, які передбачені ст. 174 ЦПК України, були роз'яснені.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Домоволодіння в с. Здовбиця по вул. Миру, 171 Здолбунівського району Рівненської області належало колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20.02.1988 (а.с. 27).

Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору № 171 по вул. Миру в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області були ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, що підтверджується копіями листа виконавчого комітету Здовбицької сільської ради від 26.11.2015 року (а.с. 10) та витягом з погосподарської книги по особовому рахунку № 1502 за період з 01.01.1991 по 01.01.1995 (а.с. 11).

Рішенням виконкому Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 19.03.1992 року № 47 було змінено вул. Миру в с. Здовбиця Здолбунівського району на вул. Четверта (а.с. 34).

Правовідносини щодо права на майно колгоспного двору регулювалися нормами ЦК Української РСР від 1963 року з наступними змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ст. 120 ЦК УРСР, що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім'я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності вказано, що положення ст.ст. 17, 18 Закону України Про власність щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, що виникли після введення в дію цього закону. До правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а отже спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку у його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм встановлено, що спірний житловий будинок мав статус колгоспного двору та належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 у рівних частках, а саме по 1/4 частці кожному.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який посвідчує його право власності.

За таких обставин та у контексті приведених правових норм, суд дійшов висновку, що порушене право позивачів підлягає захисту судом у спосіб визнання за ними права власності на частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та ухвалює рішення про його задоволення.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку № 171 з господарськими будівлями по вул. Четверта в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку № 171 з господарськими будівлями по вул. Четверта в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку № 171 з господарськими будівлями по вул. Четверта в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, в той же строк з часу отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.А. Ковалик