Справа № 303/1269/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Куцина М.М., Панька В.Ф.

при секретарі: Шукаль О.Я.

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 березня 2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених кредитним договором, однак внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобовязань виникла сума боргу станом на 31.01.2016 року в розмірі 13 664 грн. 91 коп., яка складається з наступного: 3 838 грн.24 коп. заборгованість за кредитом; 6 823 грн., 01 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 876 грн. 76 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 50 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 626 грн. 90 коп. штраф (процентна складова).

У звязку з наведеним просить стягнути з відповідача суму боргу, яку останній у добровільному порядку не бажає сплатити.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1, 01.07.2011 року отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-8).

За умовами та правилами надання банківських послуг кредит виданий на строк дії кредитної картки, яку відповідач отримав 01.07.2011 року (а.с. 6).

Після закінчення строку дії картки, на вимогу клієнта видається нова картка, якщо від нього не надійшла заява про закриття картрахунку (п. п. 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3 Умов).

З матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, ніхто зі сторін не заявив про намір його припинити, така заява до банку від позичальника не надходила.

Відповідно до пп. 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною картою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зважаючи на наведене, а також положення ст.ст. 256, 257, 526,ст. 1054 ЦК України, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

рішила:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 березня 2015 року скасувати.

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» 13 664, 91 грн. (тринадцять тисяч шістсот шістдесят чотири гривень, девяносто одну копійок) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.07.2011 року та 2 893,80 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді