УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Публічного акціонерного товариства «Ренесанс Життя» про визнання договорів неукладеними, розірвання договору, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати договір на індивідуальне замовлення від 05 вересня 2013 року № EU-1394 LD, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3; визнати неукладеним кредитний договір зі страхуванням життя позичальника від 05 вересня 2013 року № 540/7723ES5PPI, укладений між ОСОБА_2, ПАТ «Платинум Банк», ПАТ «Ренесанс Життя»; визнати неукладеним кредитний договір від 05 вересня 2013 року № 401512770, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк»; стягнути спричинені їй збитки з ОСОБА_3 у сумі 400 гривень, сплачених у якості авансу; з ПАТ «Альфа-Банк» - 6 140 гривень безпідставно сплачених за кредит; з ПАТ «Платинум Банк» - 3 920 гривень безпідставно сплачених за кредит, що всього становить 10 460 гривень солідарно; стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, а саме з ОСОБА_3 - 6 000 гривень; з ПАТ «Альфа-Банк» - 3 000 гривень; з ПАТ «Платинум Банк» - 1 000 гривень; а також судові витрати.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того, заявник просить поновити строк касаційного оскарження судових рішень з посиланням на поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення (ст. 319 ЦПК України).

У разі пропущення строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк (ч. 2 ст. 325 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк касаційного оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходячи з передбаченої у ст. 6 ЦК України презумпції правомірності правочину, вважав, що факт підписання позивачем договору на виготовлення ПВХ-конструкцій свідчить про вільне її волевиявлення та ознайомлення з умовами договору на виготовлення вікон, в тому числі про укладення договорів щодо отримання кредитних коштів для оплати товару(вікон), а тому дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність вимог щодо введення позивача в оману чи застосування до неї примусу (фізичного чи психологічного) під час укладення договору та його подальшого виконання, а також ведення відповідачами нечесної підприємницької діяльності.

Встановивши, що ПВХ-конструкції вчасно виготовлені відповідачем ФОП ОСОБА_3 і перебувають на його зберіганні, однак не виконав покладених на нього обов'язків у зв'язку з відмовою позивача в односторонньому порядку від виконання умов договору (забезпечити монтаж вікон), суди дійшли обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для розірвання його.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про визнання кредитних договорів неукладеними, суди обгрунтованого виходили з того, що такий спосіб захисту порушеного права не відповідає нормам ст. 16 ЦК України.

За відсутності правових підстав для розірвання договору на виготовлення вікон та визнання кредитних договорів неукладеними, суди з урахуванням вимог ст. ст. 23, 1167, 1212 ЦК України та ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» дійшли обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк касаційного оскарження рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 02 березня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Публічного акціонерного товариства «Ренесанс Життя» про визнання договорів неукладеними, розірвання договору, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова

від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області

від 02 березня 2016 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня