Справа № 204/5762/16-ц
Провадження № 2-о/204/106/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2016 року заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просила встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Донецьк, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 76 років у м. Макіївка Донецької області. В обґрунтування своєї заяви вказала на те, що вона є донька померлого. 03 лютого 1995 року згідно до актового запису № 189 вона одружилась з ОСОБА_3 та змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1». ІНФОРМАЦІЯ_2 року у місті Макіївка Донецької області помер її батько, внаслідок раку м'яких тканин пахвової області, четверта стадія. 29 серпня 2016 року Центром первинної медико-соціальної допомоги м. Макіївки Міністерства охорони здоров'я Донецької Народної Республіки було видано лікарське свідоцтво про смерть. Оскільки її батько був внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17.06.2016 року № НОМЕР_1 та був зареєстрований за адресою: 49008, АДРЕСА_1, вона звернулася за місцем свого перебування до Красногвардійського районного у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області для отримання свідоцтва про смерть України, однак отримала відмову на підставі того, що надане лікарське свідоцтво про смерть № 625 є недійсним, так як видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. ОСОБА_2 не має інших родичів, окрім заявника. Встановлення факту смерті батька необхідно заявнику для оформлення спадкового майна.

В судовому засіданні заявник підтримала свою заяву та просила задовольнити її в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в її заяві.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та вказала, що повністю покладається на рішення суду.

Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню по наступним підставам.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частинами 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявник є донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 625 від 29.08.2016 року, складеного за формою первинної облікової документації № 106/у, виданого Центром первинної медико-соціальної допомоги м. Макіївки Міністерства охорони здоров'я так званої Донецької Народної Республіки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Макіївка Донецької області внаслідок раку м'яких тканин пахвової області, четверта стадія (а.с.9).

Факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Макіївка Донецької області підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, який є свояком заявника, і який вказав, що ОСОБА_2 дійсно проживав в м. Макіївка Донецької області та був тяжко хворий на онкологію. Він (свідок) забрав його в м. Дніпро, де лікував його в лікарні на Космічній, але, коли стало відомо про неминучу смерть, ОСОБА_2 повернувся до себе до дому в Макіївку Донецької області, звідки йому (свідку) подзвонила заявник та повідомила про смерть ОСОБА_2.

При цьому, форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому, видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

З відмови начальника Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 08.09.2016 року за № 2037/15-25, наданої заявнику, вбачається, що наданий заявником документ підтвердження факту смерті ОСОБА_2, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зв'язку з чим, їй відмовлено у державній реєстрації смерті.

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Однак, місто Макіївка Донецької області, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за № 1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У зв'язку з тим, що смерть ОСОБА_2 настала на території міста Макіївка Донецької області, на території якої нині жодний орган державної влади України не працює та відбувається антитерористична операція, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим.

Оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті ОСОБА_2 неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими.

При цьому, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Макіївка Донецької області не оспорюється, а заявлена його донькою заява покликана на підтвердження наявності факту смерті її батька.

Встановленням даного факту права та інтереси третіх осіб порушені не будуть, а тому, суд вважає можливим задовольнити дану заяву.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає можливим встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Донецьк, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 76 років у м. Макіївка Донецької області, допустивши по справі негайне виконання рішення суду в порядку ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, п. 8 ч. 1 ст. 256, 257-1 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Донецьк, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 76 років у м. Макіївка Донецької області.

На підставі ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, рішення суду у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню після його ухвалення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження рішення суду у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України не зупиняє його виконання.

Суддя В.В. Самсонова