Справа № 367/1543/16-ц Головуючий у І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22-ц/780/2939/16 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 52 25.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Антоненко В.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до кардіологічного санаторію «Ворзель» про стягнення заробітної плати, пенсійних внесків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача виплатити йому заборгованість по зарплаті за виконані ним ремонтно-будівельні роботи на суму 2 730 грн. та інфляційну складову за 2014-2015 роки у сумі 1 911 грн., а всього 4 641 грн., зобов'язати відповідача примусово перерахувати до УПФУ в м. Ірпені всю заборгованість за 2013-2015 роки за перепрацьований нормативний стаж та стягнути із кардіологічного санаторію «Ворзель» на його користь моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Позов обґрунтовував тим, що у 2011 році до офіційного працевлаштування на роботу, він по домовленості із попереднім керівником санаторію виконував ремонтно-будівельні роботи по переукріпленню дверних блоків у спальному корпусі санаторію на 3 поверсі та частково на 2 поверсі на загальну суму 2 730 грн. За виконану роботу він кошти не отримав. Після звільнення із роботи із санаторію неодноразово звертався із письмовими заявами до керівництва про виплату йому 2 730 грн. заборгованості, однак відповіді не отримав.

Також, зазначено, що після звільнення із санаторія він звернувся до пенсійного фонду України в м. Ірпені з проханням провести йому перерахунок пенсії за перепрацьований нормативний стаж у кардіологічному санаторії «Ворзель», однак йому було відмовлено, оскільки відповідач не сплатив за нього пенсійні внески.

Вважає, що відповідачем порушені його права та вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому зазначив, що відповідач мав можливість сплачувати пенсійні внески на протязі 2013-2014 років. Крім того вказував, що неправомірними діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює 10 000грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 березня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано кардіологічний санаторій «Ворзель» перерахувати до пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області заборгованість по сплаті страхових внесків відносно застрахованої особи ОСОБА_2 за період з 2013року по 2014 рік.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі посилаючись на ухвалення рішення не відповідно до вимог чинного законодавства.

Апеляційна скарга підлягає відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що між ним та кардіологічним санаторієм «Ворзель» у 2011 році був укладений договір на виконання будівельно-ремонтних робіт у спальному корпусі санаторію, відповідно до якого були б визначені обсяг робіт, розмір, строк та порядок її оплати.

Також зазначено, що оскільки позивач був прийнятий на роботу 12 квітня 2012 року на посаду сторожа, то підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі за виконані ним ремонтно-будівельні роботи у 2011 році немає.

Крім того, позивачем не надано доказів, що саме винними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду.

Проте, суд вважав, що оскільки відповідачем не сплачуються страхові внески до пенсійного фонду України в м. Ірпені з 2013 року, що є порушенням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та порушенням права позивача як застрахованої особи, а саме право на перерахунок пенсії, тому суд вважав за необхідне зобов'язати кардіологічний санаторій «Ворзель» перерахувати до пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області заборгованість по сплаті страхових внесків відносно застрахованої особи ОСОБА_2 за період з 2013року по 2014рік.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що Наказом №25-к від 12 квітня 2012 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду сторожа до кардіологічного санаторію «Ворзель» НАН України.

Наказом №52-к від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_2 був звільнений з посади на підставі ст..38 КЗпП України (за власним бажанням).

За відпрацьований період ОСОБА_2 відповідач з 2013 року не сплачує до пенсійного фонду України в м.Ірпені страхові внески у розмірах та у порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_2 (а.с. 32) та не заперечуються сторонами.

Встановивши вказані обставини, з врахуванням предмету та правових підстав позову, доказів, наданих сторонами на підтвердження - заперечення позову, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого і законного висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача на користь ОСОБА_2 за виконані позивачем ремонтно-будівельні роботи у 2011 році грошових коштів в сумі 4 641 грн., оскільки позивачем вказані вимоги не доведені.

Відповідно до ст..237-1 КЗПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

З врахуванням вказаних вимог закону та встановлених обставин справи, суд прийшов до правильного висновку, що позивачем не доведено, що у зв»язку із невиконанням відповідачем свого обов»язку щодо перерахування до пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області заборгованості по сплаті страхових внесків відносно застрахованої особи ОСОБА_2 за період з 2013року по 2014 рік, позивачу було заподіяно моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Таким чином рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що керівництвом кардіологічного санаторію «Ворзель» умисно було втрачено наряд на виконання ним будівельно-ремонтних робіт на суму 2730грн. у 2011 році підлягають відхиленню, так як ці доводи позивачем про розгляді справи судом доведені не були. Наявна у матеріалах справи ксерокопія наряду без дати його складання, підпису посадової особи відповідача, з врахуванням заперечень представника відповідача не може вважатись належним і допустимим доказом на підтвердження цієї обставини.(а.с.14).

Інші доводи апеляційної скарги на ухвалення судом першої інстанції рішення не відповідно до вимог чинного законодавства висновків суду не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість рішення суду.

Надані апеляційному суду письмові пояснення ОСОБА_2 до апеляційної скарги від 16.05.2016 року, в яких зазначено вимоги про поновлення на роботі, розгляду не підлягають, оскільки не є предметом даного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: