Справа №591/4096/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Мальована-Когер В. В.
Номер провадження 22-ц/788/1506/16 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменеко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2015 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: приватна комерційна фірма «СЕЙРО», реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції,

про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 через представника ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 12 червня 2003 року між ПФК «СЕЙРО» та Сумською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений нотаріально, за адресою: АДРЕСА_1 цільове призначення - під будівництво кафе.

29 травня 2007 року ОСОБА_3 рішенням виконкому Сумської міської ради № 251 об'єкту будівництва-кафе на розі вул. Кірова та пров. Академічного присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 є учасником ПФК «СЕЙРО».

Відповідно до рішення Сумської міської ради № 2551-МР від 31 липня 2013 було змінено назву (перейменовано) АДРЕСА_3

30 квітня 2015року ОСОБА_3 зареєстрував земельну ділянку відповідно до ст. 79-1 ЗК України та отримав витяг №НВ-015 з Державного земельного кадастру про формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав.

Відповідно до витягу № НВ-015 від 30 квітня 2015 року земельній ділянці під будівництво кафе площею 0,0429 га за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано кадастровий номер НОМЕР_1.

ОСОБА_3, звертався до реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції у Сумській області із заявою про проведення реєстрації договору оренди земельної ділянки на ПФК «СЕЙРО», але отримав відмову з посиланням на те, що є відмінності в зазначенні адреси в рішенні Сумського виконкому, та адресу земельної ділянки в договорі оренди землі, що реєструється.

Посилаючись на такі обставини, ОСОБА_3 просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме: належність об'єкта нерухомості - земельної ділянки № НОМЕР_1, визначеної договором оренди № 1173 від 12 червня 2003 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 30 квітня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 об'єкту нерухомості, зазначеному в рішенні виконкому № 2551-МР від 29 травня 2007 року, який з урахуванням рішення Сумської міської ради № 2551-МР від 31 липня 2013 року має поштову адресу: АДРЕСА_2.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт належності об'єкта нерухомості - земельної ділянки № НОМЕР_1, визначеної договором оренди № 1173 від 12 червня 2003 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -015 від 30 квітня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 об'єкту нерухомості, зазначеному в рішенні виконкому № 2551-МР від 29 травня 2007 року , який з урахуванням рішення Сумської міської ради № 2551-МР від 31 липня 2013 року має поштову адресу : АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі Сумська міська рада посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким залишити заяву без розгляду.

По суті доводить, що суд першої інстанції не визначив суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, залежно від характеру правовідносин, оскільки заява пред'явлена до неналежних заінтересованих осіб і не роз'яснив ОСОБА_3 право на заміну первісних заінтересованих осіб, а тому позбавив можливості Сумську міську раду захищати свої права та інтереси. Зазначає, що згідно з генеральним планом м. Суми вищезазначена земельна ділянка належить до земель рекреаційного призначення. Вважає, що між ОСОБА_3 та Сумською міською радою існує спір щодо вищевказаної земельної ділянки, а тому згідно ч.6 ст.235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У судовому засіданні представник Сумської міської ради - ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, а представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечував проти них, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції фактично виходив з того, що заява ОСОБА_3 подана ним в порядку окремого провадження є обґрунтованою, тому є законні підстави для встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення якого просив ОСОБА_3 та який було встановлено і викладено в резолютивній частині рішення.

Проте, погодитись з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Суд першої інстанції названих вимог закону не дотримався.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Як убачається із заяви ОСОБА_3 та доданих ним до заяви доказів, земельна ділянка, кадастровий номер :04:007:0033, яка розташована: м.Суми, Театральна площа (біля перехрестя вул.Кірова - пров.Академічний) знаходиться в комунальній власності, площа ділянки - 0,0429 га (а.с.14). Доказів відмови у проведенні реєстрації згаданого у заяві ОСОБА_3 договору оренди земельної ділянки від 12 червня 2003 року між Сумською міською радою та приватною комерційною фірмою «СЕЙРО» (а.с.7-9), матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать:

1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону;

2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Сумська міська рада до участі у справі за заявою ОСОБА_3 залучена не була.

Відповідно до ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Законом не передбачено такого способу захисту прав на земельну ділянку як звернення до суду із заявою аналогічною заяві ОСОБА_3

Крім того, колегія суддів враховує, що рішенням господарського суду Сумської області від 06 жовтня 2005 року відмовлено в позові у справі за позовом приватної комерційної фірми «СЕЙРО» до Сумської міської ради, виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання частково недійсним про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок (а.с.117, 118).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 березня 2011 року відмовлено в позові суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 до приватної комерційної фірми «СЕЙРО» про визнання договору дійсним та визнання права власності на недобудований об'єкт нерухомості (а.с.111-112).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року задоволено позов у справі за позовом Сумської міської ради до комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», державного реєстратора «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа: приватна комерційна фірма «СЕЙРО», про скасування державної реєстрації права власності (а.с.115-116).

Усі вищезгадані рішення набрали законної сили та стосуються в межах підстав та предметів позову зазначеної у заяві ОСОБА_3 земельної ділянки та майна, що на ній розташовано.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що із заяви ОСОБА_3 вбачається спір про право щодо земельної ділянки згаданої в ній і якою розпоряджається Сумська міська рада.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду

Відповідно до п.4 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч.6.ст. 235, ч.4 ст. 256, ст.ст. 303, 307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Сумської міської ради задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: приватна комерційна фірма «СЕЙРО», реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду Сумської області С.В.Попруга