Справа № 456/1608/16 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/783/5511/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Ніткевича А.В.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 30.05.2016 року і до 19.10.2024 року. В задоволенні решти позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі решти прожиткового мінімуму відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 аліменти за минулий час на її утримання в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2016 року і до 30.05.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що вона в позовній заяві зазначила обставини наявності правовідносин, за яких застосуванню підлягають норми ч.ч.2, 4 ст. 75 та ч.ч. 2,3 ст. 77 СК України, та судом не встановлено інших обставин, що вона має дитину віком до трьох років, є вагітною та потребує матеріальної допомоги незалежно від того, чи вона працює, що виключає застосування норми ч.ч.2,4 ст. 84 СК України і відповідних розяснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3. Вказує, що на час ухвалення рішення 20.07.2016р. достатнім буде стягнення аліментів в розмірі 1 450 грн., оскільки такої суми цілком достатньо для забезпечення дружині достатнього життєвого рівня, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Окрім того вважає, що буде правильним в межах позовних вимог визначити до стягнення за минулий час аліменти у розмірі 4 942, 44 грн., що дорівнює чинному прожитковому мінімуму в період з 15.03.2016р. до звернення в суд 30.05.2016р.

Просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року та ухвалити нове рішення про стягнення з чоловіка ОСОБА_3 в користь дружини ОСОБА_2 з 30.05.2016 року до 19.10.2024 року аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом (на даний час це 1450 грн.); про стягнення з чоловіка ОСОБА_3 в користь дружини ОСОБА_2 за минулий час з 15.03.2016 року до 30.05.2016р. аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом (за минулий час це 4 942, 44 грн.)

Також рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року оскаржив ОСОБА_3 В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення сином повноліття та за минулий час є незаконне і таке, що підлягає скасуванню. Вказує, що в рішенні, суд керувався ст. 84 СК України, що право на утримання чоловіка батька дитини, має дружина з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, а присудив аліменти згідно вимогам ст. 88 СК України, до повноліття дитини. Звертає увагу, що його дружина є працездатною, а їхній син інвалід може обходитися без стороннього догляду, він самостійно рухається, сам відвідує шкільні установи ЗОШ № 6 м. Стрия та музичну школу ім. Нижанківського м. Стрия. Вважає, що суд недостатньо врахував, що він сплачує аліменти в користь позивачки на утримання їхніх неповнолітніх дітей розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з14.03.2014р. Також вважає, що районний суд недостатньо врахував і ту обставину, що на утриманні у нього двоє батьків пенсіонерів інвалідів, з якими він проживає та яких він до помає утримувати. А тому він не в змозі на даний час надавати матеріальну допомогу в користь і на утримання працездатної дружини. Також йому незрозуміла позиція суду та нічим не обґрунтована про стягнення аліментів в користь та утримання дружини за минулий час, оскільки раніше такої вимоги позивачка не висувала, не вживала заходи щодо одержання аліментів, а він з цього приводу не ухилявся.

Просить рішення Стрийського міськорайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів на утримання дружини в частині стягнення з нього аліментів в її користь та на її утримання у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 30.05.2016р. і до 19.10.2024р., а також стягнення з нього в її користь аліментів на її утримання за минулий час в розмірі 600 грн. починаючи з 15.03.2016р. і до 30.05.2016р. скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити.

Сторони в судове не зявилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 39-40), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 районний суд врахував розмір прожиткового мінімуму на одну особу, майновий стан сторін, те що позивач на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною - інвалідом, а відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання їхніх дітей - сина ОСОБА_4 та доньки Богдани в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а також те що відповідач проживає з батьками, які є особами похилого віку та інвалідами батько ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи, а мати ОСОБА_6 інвалід ІІ групи, а тому стягнув з відповідача на утримання позивачки аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 30.05.2016 року і до 19.10.2024 року

Окрім того задовольняючи вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти за минулий час на її утримання в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2016 року і до 30.05.2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивач 15.03.2016 року зверталася на адресу відповідача ОСОБА_3 з письмовим проханням надавати кошти на її утримання у звязку з доглядом за сином, який є інвалідом з дитинства, однак жодних коштів на утримання дружини відповідач не надавав.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2006 року, актовий запис № 450, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 19.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського МРУЮ Львівської області. (а.с.2)

Згідно протоколу № 650337 від 23.04.2007р. виданого Управлінням соціального захисту населення м. Стрий, ОСОБА_2 отримує державну соціальну допомогу, у звязку з утриманням дитини-інваліда ОСОБА_7. (а.с. 3)

Як вбачається із довідки № 0365 від 07.07.2016р. ОСОБА_3 з 14 жовтня 2004 року працює в Шебелинському відділені бурових робіт ФБУ «Укрбургаз» на посаді бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ (Бурова 120 Степова) та його заробіток за останні 6 місяців складає 39 014,36 грн. Згідно даної довідки ОСОБА_3 за 6 місяців 2016р. сплатив 15 141 грн. 62 коп. аліментів. (а.с. 19)

Відповідно до ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Вищенаведена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Однак ОСОБА_2 не надала суду належних доказів про те, що вона є непрацездатною особою.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Оскільки судом встановлено, що позивачка є працездатною особою, а тому зазначена обставина не дає підстав вважати, що ОСОБА_2 є такою, що потребує матеріальної допомоги в розумінні положень ч.4 ст. 75 СК України.

Окрім того відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Однак судом встановлено, що сину сторін - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким здійснює догляд позивачка, більше шести років.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, тому рішення районного суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовуОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_8