Справа № 2-502/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року Солом"янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь 49 000 грн. страхового відшкодування, 7 281, 53 грн. пені, 3% річних у розмірі 374, 55 грн. та 4 900 грн. моральної шкоди.

Крім того, позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 11 583, 22 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 100 грн. Судовий збір у розмірі 682, 40 грн. позивач також просив стягнути з відповідачів на його користь.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 25 січня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, під його керуванням. ДТП сталася з вини ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія».

Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» з заявою про виплату йому страхового відшкодування, проте йому було відмовлено у виплаті коштів, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду..

Оскільки позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 59 183, 22 грн., 600, 00 грн. та 800, 00 грн. становила вартість проведеної оцінки заподіяного збитку, а ліміт суми страхового відшкодування лише 49 000 грн., то різницю між розміром матеріальної шкоди та сумою страхового відшкодування - 11 583, 22 грн. позивач просив стягнути з ОСОБА_2

Позивач зазначав, що оскільки Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» не виплатило йому у передбачені законодавством строки страхове відшкодування, то він має право на стягнення пені та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Крім того, позивач вважав, що діями відповідачів йому було заподіяно моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. 4 900 грн. з них він просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», а 10 100 грн. з ОСОБА_2

Ухвалою суду від 10 лютого 2016 року ОСОБА_3 було залучено у якості третьої особи у справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини.

Представник відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у судове засідання не з'явився, хоча відповідача належним чином було повідомлено про день, час і місце розгляду справи.

Від відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» до суду надійшли заперечення на позов, у яких відповідач вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить у задоволенні позову до нього відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього матеріальної шкоди та просив зменшити розмір моральної шкоди, яку позивач просив з нього стягнути, до 2000 грн.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за її відсутності.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 25 січня 2015 року о 11 годині 14 хвилин по пр. Броварський «Птицефабрика» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, та Нісан, д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1

Зазначені обставини підтверджуються даними постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року (а.с. 19), якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власником автомобіля НОМЕР_1, як вбачається з даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_3 (а.с.а.с. 17-18).

Як вбачається з даних звіту №106/06/15 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 30 червня 2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, становить 71 854, 26 грн. (а.с.а.с. 20-35).

Згідно з даними звіту №67/09/15 про оцінку вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу від 18 серпня 2015 року вартість аварійно пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, становить 12 671, 04 грн. (а.с.а.с. 36-51).

З зазначених звітів видно, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, на момент пошкодження становила 71 854, 26 грн., що й визначено як вартість матеріального збитку, а вартість пошкодженого після дорожньо-транспортної пригоди автомобіля - 12 671, 04 грн.

Таким чином, розмір заподіяної власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, матеріальної шкоди становить 59 183, 22 грн. (71 854, 26 грн. - 12 671, 04 грн.).

Крім того, позивачем було оплачено вартість проведених оцінок, що підтверджується даними товарних чеків про оплату 800, 00 грн. (а.с. 58) та 600, 00 грн. (а.с. 59).

Відповідно до даних полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0831954 від 24 квітня 2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в АТ «УОСК» (а.с. 118).

03 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою (повідомленням) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, як потерпілий, до АТ «УОСК» (а.с. 52), а 23 березня 2015 року подав заяву про страхове відшкодування (а.с. 53).

Листом від 14 травня 2015 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» запропонувало ОСОБА_1 надати документ, що посвідчував би його право на отримання страхового відшкодування (а.с.а.с.100-101).

Крім того, 14 травня 2015 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» направила власнику автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3 повідомлення з пропозицією подати заяву про виплату страхового відшкодування або довіреність, яка надасть право уповноваженій особі отримати страхове відшкодування (а.с. 102).

15 червня 2015 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» повідомило ОСОБА_1 про те, що йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки він не є власником пошкодженого автомобіля, а надана ним довіреність не надає права на отримання страхового відшкодування за договорами страхування (а.с. а.с. 56-57).

Також ОСОБА_1 було повідомлено про те, що в разі надання ним документу, що надає йому право на отримання страхового відшкодування, АТ «УОСК» повернеться до розгляду його заяви та зможе переглянути прийняте рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до вимог зазначеної статті страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно зі ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору.

Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 повідомив страховику про дорожньо-транспортну пригоду та просив виплатити йому страхове відшкодування.

Разом з тим, у поданій ним довіреності від 21 червня 2011 року (а.с. 55) зазначено, що ОСОБА_3 надав право ОСОБА_1, зокрема укладати від імені власника договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, одержувати за ними належні власнику грошові суми, а також у випадку спричинення транспортним засобом в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкодження іншим особам чи заподіяння шкоди іншим транспортним засобам під час керування, укладати при необхідності від імені власника угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми. Крім того, позивач мав також право сплачувати від імені власника необхідні грошові кошти.

Права від імені власника одержувати грошові кошти, страхове відшкодування у випадку спричинення транспортному засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкодження іншою особою чи заподіяння шкоди іншим транспортним засобом позивачу власник транспортного засобу ОСОБА_3 у зазначеній довіреності не надавав.

Оскільки подані ОСОБА_1 документи не відповідали вимогам ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» повідомило власника транспортного засобу та позивача про необхідність надати відповідні документи, а оскільки вони надані не були - відмовило у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та пені задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» трьох відсотків річних та моральної шкоди, з заявою про виплату якої до страховика позивач не звертався та не зазначав доказів її заподіяння, є безпідставними, а тому також задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі, або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст.1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

Разом з тим, як встановлено судом, позивач не має права, на підставі наданої йому власником пошкодженого транспортного засобу довіреності, на відшкодування йому матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суми матеріальної шкоди, заподіяної майну ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню.

Так, згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законодавством.

Позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди хворів, вимушений був хвилюватися, був позбавлений звичної можливості використовувати транспортний засіб для вирішення своїх життєвих проблем, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт, а значить і моральну шкоду.

Суд, виходячи з засад поміркованості, розумності і справедливості, оцінює моральну шкоду, заподіяну позивачу з вини ОСОБА_2, у 3 000 грн., яку необхідно стягнути з останнього.

Зважаючи на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487,20 грн. потрібно стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 629, 988, 990, 1003, 1004, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 9, 21 Закону України «Про страхування», ст.ст. 22, 35, 36, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди та 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн