У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_3 про приведення об'єкта у первинний стан, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Одеська міська рада звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що з листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11-/1100 (2) від 4 липня 2014 року їй стало відомо про проведення самовільної реконструкції нежитлового приміщення горища № 501, загальною площею 76,2 кв. м по АДРЕСА_1, яке згідно договору купівлі-продажу від 3 жовтня 2011 року належить ОСОБА_3. Ним проводяться роботи з реконструкції без проекту та отримання дозвільних документів, внаслідок цих робіт погіршується технічний стан будинку. Таке підтверджується актом КП «ЖКС «Фонтанський», яке приписами від 21 та 23 травня 2014 року зобов'язало призупинити будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення та надати проектно-дозвільну документацію. На підставі проведеної перевірки та зібраних матеріалів, розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 342 від 16 червня 2014 року зобов'язано відповідача привести в первинний стан вказане нежитлове приміщення горища. Посилаючись на те, що ці вимоги виконано не було, просила задовольнити позов.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2015 року, позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 привести у первинний стан нежитлове приміщення горища № 501, загальною площею 76,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, згідно акта обстеження від 23 травня 2014 року, приписів від 21 травня 2014 року, 23 травня 2014 року та розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР від 16 червня 2014 року № 342, ОСОБА_3 самочинно, не отримавши дозвільні документи, виконав роботи з реконструкції без додержання існуючих правил проведення будівельних робіт, провів самовільну реконструкцію нежитлового приміщення горища № 501, загальною площею 76,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» від 16 листопада 1992 року № 2780-XIIпри здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; інформування через засоби масової інформації громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів, розміщення важливих містобудівних об'єктів; участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством.

Статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу (далі - інспекції державного архітектурно-будівельного контролю) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; 3) видачі замовнику відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Державна архітектурно-будівельна інспекція у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, веде єдиний реєстр отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, який формується на підставі інформації, поданої відповідними інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Як встановлено ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-XIV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповіднодо затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Фізичні і юридичні особи зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних з будівництвом нового об'єкта архітектури.

Відповідно до п. 1. 4. 5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року (далі - Правила), для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подавати необхідні документи.

Згідно п. 1. 4. 6. зазначених Правил власник, що припустив самовільне перепланування чи переобладнання житлового приміщення зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

При реконструкції відповідачем горища наведені вимоги відповідачем дотримані не були.

Пунктом 5.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 273 від 5 грудня 2000 року, що діяв під час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З матеріалів справи, зокрема, розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 342 від 16 червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 було зобов'язано привести в первинний стан нежитлове приміщення горища № 501.

Однак вимог вказаних приписів у добровільному порядку він не виконав.

Враховуючи те, що реконструкція горища була проведена без дотримання вимог законодавства, а відтак вона є самочинною, приписи про приведення його у попередній стан відповідачем не виконано, суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги наведеного не спростовують.

Викладені в оскаржуваних рішеннях висновки відповідають фактичним обставинам, встановленим на підставі поданих сторонами доказів, і ґрунтуються на нормах матеріального права. Порушення норм процесуального законодавства при проведенні оцінки доказів не встановлено.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Посилання в касаційній скарзі на те, що на даний час реконструйований об'єкт не є самочинним будівництвом на законність ухвалених у справі рішень не впливають.

Зазначена обставина, у випадку звернення рішення до виконання, може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин колегія суддів відхиляє касаційну скаргу і залишає без змін ухвалені судові рішення.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук