АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Святошинського району м. Києва, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Святошинського району м. Києва, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року позов задоволено частково: позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Відповідач, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про позбавлення його батьківських прав, оскільки позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Зазначає, що категорично заперечує ухилення від виконання батьківських обов'язків стосовно доньки, бажає брати участь у її вихованні, має позитивні характеристики, офіційно працевлаштований, не зловживає алкогольними напоями.

_____________________________________________________

Справа № 759/18307/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/11167/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_10, третя особа ОСОБА_4 та її представник - ОСОБА_11, третя особа ОСОБА_5, представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Святошинського району м. Києва - ОСОБА_12 у задоволенні апеляційної скарги просили відмовити, заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (том І, а. с. 28).

Від спільного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась ОСОБА_6, батьками якої є ОСОБА_13 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 12 серпня 2005 року серії НОМЕР_2 Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ м. Києва (том І, а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла мати ОСОБА_6 - ОСОБА_13, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 року серія НОМЕР_3 Відділом реєстрації смерті у м. Києві (том І, а. с. 11).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження (том І, а. с. 25) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною сестрою померлої ОСОБА_13

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 1 грудня 2015 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час проживає разом з ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, а рідний батько ОСОБА_6 - ОСОБА_3 з родиною не проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, як вбачається з акту обстеження житлових умов проживання № 319 від 12 листопада 2015 року, затвердженого керівником спеціалізованої школи № 254, в квартирі АДРЕСА_1 створені всі необхідні умови для проживання малолітної ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що позивачем доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України пунктами 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Згідно з положеннями ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, згідно висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 лютого 2016 року за № 107-945/40 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, зазначили, що на засіданні комісії ОСОБА_3 добровільно відмовився від батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6

Як вбачається з пояснень позивача, третіх осіб, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи,відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї доньки ОСОБА_6, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток дитини, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального розвитку, життям доньки не цікавляться, вихованням та утриманням доньки не займається.

Висновок Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 лютого 2016 року за № 107-945/40 є достатньо обґрунтованим, рішення відповідає інтересам дитини ОСОБА_6

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що позивачем було надано достатнього доказів у підтвердження ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків та необхідності застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_6 та стягнення аліментів з відповідача, з огляду на положення ч. 3 ст. 60 ЦК України, відповідно до якої суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

В силу наведеної норми, суд встановлює опіку за поданням органу опіки та піклування. Тобто, законодавець чітко визначив суб'єкта, який наділений правом на звернення до суду з поданням про встановлення опіки над малолітньою особою.

Разом з тим, орган опіки та піклування не звертався до суду з поданням про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_6, а позивач не наділена таким правом, тому вимога про встановлення опіки над малолітньою особою та стягнення аліментів не підлягають задоволенню.

Відхиляючи доводи відповідача ОСОБА_3 про недоцільність позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6, колегія суддів зазначає, що останнім суду не надано безспірних доказів, які б доводили протилежне, а саме відсутність ухилення батька від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності відмови у задоволенні позову не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова