АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/979/16Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/789/1054/16 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

за участю апелянта- ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо утримання дітей та в добровільному порядку матеріальної допомоги надає, хоча батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Рішенням Бучацького районного суду від 10 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 500 (п'ятсот) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи із 30 травня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 551.20 грн. судового збору.

ОСОБА_3 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, що на даний час безробітній, додаткового заробітку немає. Крім цього, проживає зі своїми непрацездатними батьками, які є пенсіонерами та потребують матеріальної допомоги. Просить рішення суду змінити та ухвалити нове, яким стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладеній в ній. Також ОСОБА_3 пояснив, що він ніде не працює, сплачує заборгованість по кредиту, який отримав під час шлюбу, а також має на утриманні батьків-пенсіонерів, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти в розмірі, який визначив суд.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 10 травня 2014 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Як вбачається із свідоцтв про народження серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області, та серії НОМЕР_2, виданим виконкомом Медведівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Сторони проживають окремо.

Діти перебувають на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою №288 від 26 травня 2016 року, виданою Медведівською сільською радою Бучацького району та не оспорюється сторонами.

Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому, згідно зі ст.184 СК України визначення судом аліментів у твердій грошовій сумі можливе лише за заявою платника або одержувача аліментів якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин.

При визначенні розміру аліментів відповідно до положень ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи розмір аліментів, суд врахував, те що діти постійно проживають з матір'ю, а відповідач не в повному обсязі виконує обов'язки по їх утриманню, та матеріальне становище відповідача.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який станом на момент звернення до суду становив для дітей до 6 років - 1228 грн., для дітей від 6 до 18 років - 1531 грн.,

Враховуючи вищезазначені положення Сімейного Кодексу України та обставини справи, те, що апелянт проживає зі своїми непрацездатними батьками, які є пенсіонерами, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача в твердій грошовій в сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання кожної дитини

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Посилання апелянта на те, що він не працює, сплачує заборгованість по кредиту, який отримав під час шлюбу, а також має на утриманні батьків-пенсіонерів колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не звільняють від обов»язку утримання неповнолітніх дітей. Крім того, на обліку у центрі зайнятості ОСОБА_3 не перебуває.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, оскільки відповідачем суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень по суті заявленого позову.

Крім цього, посилання відповідача на те, що він ніде не працює, сплачує заборгованість по кредиту, який отримав під час шлюбу, а також має на утриманні батьків-пенсіонерів не звільняє його від обов»язку утримання дітей.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315, 317, 319, 324, 325, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів