АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/1124/15-ц
Провадження № 22-ц/792/26/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при секретарі Бондарі О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та

його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

3 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що він є власником автомобіля «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_1. 18 жовтня 2014 року на 197 км автодороги «Житомир-Чернівці», на території Ярмолинецького району, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2, та порушуючи при цьому вимоги п. 14.6 Правил дорожнього руху щодо заборони обгону на перехресті, перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., та допустила зіткнення з його транспортним засобом. В результаті зазначених дій відповідачки його автомобілю було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Ярмолинецького районного суду від 25 лютого 2015 року, яка постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 8 травня 2015 року залишена без змін, провадження у справі про адміністративне правопорушення № 689/176/15-п відносно нього закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку № 053/15 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Peugeot Expert» від 4 травня 2015 року вартість відновлювального ремонту складає 177968 грн. 46 коп.

Згідно з висновком № 069/15 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 28 травня 2015 року ринкова вартість його автомобіля становить 96481 грн. 20 коп.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/26/16

Суддя-доповідач ОСОБА_5 Категорія № 30, 34

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість, проводити таке відновлення економічно не доцільно, тому вважає, що ОСОБА_3 зобовязана відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду у сумі 96481 грн. 20 коп.

Окрім того, він витратив 1700 грн. для транспортування автомобіля евакуатором з місця дорожньо-транспортної пригоди. За проведення автотоварознавчих досліджень сплатив 1050 грн.

У результаті вказаної події позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та забою мяких тканин голови, у звязку з чим з 18 жовтня по 22 жовтня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні. На придбання ліків витратив 469 грн. 93 коп.

Загальний розмір завданої йому матеріальної шкоди становить 99701 грн. 13 коп.

Окрім цього, діями ОСОБА_3 йому було завдано моральної шкоди, яка виразилась у нервовому та психологічному стресі, душевних стражданнях, яких зазнав у результаті фактичного знищення автомобіля, а також переніс фізичний біль, у звязку з отриманням тілесних ушкоджень. Транспортний засіб був єдиним джерелом доходу для утримання сімї. В результаті його пошкодження, він позбавлений можливості заробляти гроші. У звязку з відмовою відповідачки у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, було порушено його звичний спосіб життя, оскільки змушений тривалий час захищати своє порушене право.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, завдану йому ушкодженням здоровя моральну шкоду оцінює у 10 000 грн., а моральну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля , у 30 000 грн.

А тому, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 99 701 грн. 13 коп. матеріальної шкоди та 40 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 99701 грн. 13 коп. майнової шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди, усього 114 701 грн. 13 коп. Вирішено питання про судові витрати. В решті позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задовленні позову відмовити. Рішення вважає незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним зясованням обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції не врахував, що її вина у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди на даний час не встановлена та не доведена.

Всупереч вимогам ч. 4 ст. 201 ЦПК України суд відмовив у задоволенні її клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Шевченківським районним судом м. Києва справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, мотивуючи своє рішення відсутністю такої справи, що не відповідає дійсності.

Окрім того, суд не повідомив її про місце і час розгляду справи та ухвалив рішення без її участі.

У судове засідання апеляційного суду відповідачка ОСОБА_3 не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечили проти апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_3 не довела, що шкоди завдано не з її вини.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 18 жовтня 2014 року близько 14 год. на 197 км. автодороги «Житомир-Чернівці», на території Ярмолинецького району, водій автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3, перед зміною напрямку руху (виконання маневру обгону), не переконалась в безпечності своїх дій, порушила п.10.1, п.14.6 (а) Правил дорожнього руху України та горизонтальної розмітки 1.1., внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів та тілесних ушкоджень останнього. Настання зазначених наслідків знаходяться у безпосередньому причинному звязку з діями водія ОСОБА_3

Вказане підтверджується сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів. Зокрема: поясненнями позивача, допитаного в якості свідка; даними постанови Ярмолинецького районного суду від 25.02.2015 року; даними фотознімків з відеореєстратора; даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 576469 від 26.06.2015 року, складеного щодо ОСОБА_3

Так, ОСОБА_1 пояснив, що 18.10.2014 року він їхав на своєму автомобілі в напрямку м. Хмельницького до смт. Ярмолинці. Маючи намір повертати ліворуч біля с. Перегінка, зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, ввімкнув покажчик лівого повороту, пропустив зустрічний транспорт та почав здійснювати поворот. Коли його автомобіль вже був на узбіччі, то відчув удар в ліву сторону автомобіля. Що стосується відповідачки, то вона окрім того, що здійснила обгін на перехресті, то виконала даний маневр, перетнувши суцільну лінію розмітки, що Правилами дорожнього руху заборонено.

Також, як вбачається з фотознімків, наданих суду із відеореєстратора свідка ОСОБА_6, який їхав позаду вищевказаних автомобілів, автомобіль «Peugeot» розпочав маневр повороту ліворуч у той момент, коли автомобіль відповідачки, який їхав позаду нього «Audi Q7», ще перебував на правій смузі руху, тобто ще не розпочав маневр обгону автомобіля «Peugeot».

Отже, саме порушення водієм автомобіля «Audi Q7» вимог п. 14.6 (а) та горизонтальної розмітки 1.1. стало причиною виникнення зіткнення автомобілів, оскільки, продовжуючи рухатися по своїй смузі руху без виїзду на зустрічний напрямок, зіткнення, яке сталося на лівій смузі руху та на лівому узбіччі, що підтверджується план-схемою до протоколу огляду місця події від 21.10.2014 року, не відбулось би, оскільки автомобіль «Peugeot» на момент зіткнення повністю звільнив смугу руху в напрямку смт. Ярмолинці.

У звязку з вищевикладеним, провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 було постановою Яромолинецького районного суду від 25 лютого 2015 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 8 травня 2015 року, закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Одночасно з цим, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 576469 від 26.06.2015 року, 18.10.2014 року о 14 год. ОСОБА_3 на 197 км. автодороги «Житомир-Чернівці», керуючи автомобілем «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2, перед початком зміни напрямку руху, не переконалась в безпечності своїх дій, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Peugeot», реєстраційний номер ВХ 9796, що призвело до пошкодження транспортних засобів та травмування ОСОБА_1

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 18.10.2014 року, а отже про стягнення саме з останньої завданої ОСОБА_1 шкоди.

Що стосується розміру матеріальної шкоди, нанесеної позивачу пошкодженням автомобіля, то суд, визначаючи її, правильно виходив з його ринкової вартості - 96 481 грн. 20 коп., підтвердженої висновком експерта № 069/15 від 28.05.2015 року (а.с. 50-55), а не вартості відновлюваного ремонту, оскільки відповідно до висновку експерта № 053/15 від 04.05.2015 року (а.с. 12-49) він перевищує ринкову вартість транспортного засобу (177 968 грн. 46 коп.).

Обґрунтовано суд також стягнув з відповідача вартість проведення вищевказаних експертиз в сумі 1050 грн. та витрати на послуги автоевакуатора (при транспортуванні автомобіля з місця ДТП та транспортуванні до місця проведення експертизи) в сумі 1700 грн., оскільки вони підтверджені квитанціями до прибуткових касових ордерів № 053/15 від 06.05.2015 року на суму 750 грн. та № 069/15 від 28.05.2015 року на суму 300 грн., а також товарними чеками від 18.10.2014 року на суму 600 грн. і від 28.01.2015 року на суму 1100 грн. (а.с. 57).

Відповідно до виписного епікризу нейрохірургічного відділення Хмельницької обласної лікарні ОСОБА_1 поступив до нього 18.10.2014 року, виписаний 22.10.2014 року. Діагноз: струс головного мозку, забій мяких тканин голови, рана кровоточить. У звязку з цим йому було призначене лікування: режим платний, дієта нормотрофічна, кетолонг, димедрол, нейроксон, гліцисед, вітамін Е, цефограм (а.с. 56). На придбання вказаних ліків ним було витрачено 469 грн. 93 коп., що підтверджується відповідними чеками (а.с. 58). Враховуючи вказане, судом першої інстанції правильно стягнуто з ОСОБА_3 зазначений розмір шкоди на користь позивача.

Вирішуючи питання цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, судом обґрунтовано взято до уваги суть позовних вимог, наявні в справі докази, ступінь та тривалість моральних та фізичних страждань і переживань позивача, які сталися внаслідок неправомірних дій відповідачки пошкодження автомобіля та ушкодження здоровя, характер даних дій. У звязку з цим, вмотивовано визначив загальний розмір такої 15 000 грн., яка є адекватною спричиненій шкоді, достатньо компенсує ОСОБА_1 перенесені ним моральні переживання та фізичні страждання.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду зазначеної справи не була доведена вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, а отже відсутні підстави для стягнення з неї шкоди не ґрунтуються на матеріалах справи та законі.

Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо зазначена в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, відповідачка не довела відсутність її вини у спричиненні позивачу шкоди. А отже, у суду були всі підстави для її стягнення.

Що стосується тверджень апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки ним не було зупинено провадження у справі до вирішення Шевченківським районним судом м. Києва справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, то такі також є безпідставними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 33 своєї постанови від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП було направлено до ВДАІ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для належного оформлення (а.с. 73, 74). Отже, станом на час розгляду зазначеної справи 14.09.2015 року справа про адміністративне правопорушення на розгляді у суді не перебувала. Вказане спростовує твердження апелянта про обовязок суду зупинити провадження у справі до вирішення іншої.

Доводи ОСОБА_3 про те, що вона не була повідомлена про розгляд справи також є безпідставними та надуманими. Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з журналу судового засідання від 04.09.2015 року (а.с. 90) її розгляд було відкладено до 11 вересня 2015 року. Про дату вказаного судового засідання відповідачка була повідомлена судовою повісткою, що підтверджується даними двох рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 85, 86). Однак, на вказане судове засідання остання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, що підтверджується даними журналу судового засідання (а.с. 99). 11 вересня 2015 року о 17 год. 08 хв. суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, а 14 вересня 2015 року о 10 год. 06 хв. його проголосив. У подальшому, цієї ж дати, на виконання вимог ст. 222 ЦПК України, судом було надіслано відповідачці зазначене рішення у звязку з її відсутністю під час його проголошення.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова