Справа № 182/1437/16-ц
Провадження № 2/0182/2045/2016
16.05.2016 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
за участю секретаря Скоробогатової А.О.
позивача ОСОБА_1
третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом.
В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.
01 жовтня 1987 року померла мати відповідачки ОСОБА_4, що до дня смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею на день смерті проживав її чоловік ОСОБА_5. Цей факт підтверджується довідкою № 5 від 01.12.2015 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок № 43 по вул.Горіхівська у м.Нікополі. Спадкоємцями першої черги спадкування, відповідно до ст.1261 ЦК України, були її чоловік ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_3, яка проживала в АР Крим, та ОСОБА_6, яка проживала в м.Ужгороді. ОСОБА_5 прийняв спадщину фактично, оскільки проживав зі спадкодавицею за однією адресою; також спадщину після смерті матері шляхом подання у встановлений ст.1270 ЦК України строк заяви про прийняття спадщини, прийняла ОСОБА_3 ОСОБА_6 спадщину не прийняла, претензій до спадкоємців не предявляла. ОСОБА_5 після смерті дружини отримав свідоцтво про право власності на ? частину будинку від 17.05.1988 року як частку у спільному майні подружжя, та свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.05.1988 року на ? частину вказаного будинку. Відповідач ОСОБА_3 свої спадкові права на ? частину будинку після смерті матері не оформила, а її батько і цю частину спадщини прийняв фактично, але не оформив своїх спадкових прав. 28.05.1994 року помер батько відповідачки ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина на ? частини житлового будинку з надвірними будівлями № 43 по вулиці Горіхівській у місті Нікополі та ? частину вказаного будинку, яку він прийняв фактично, але не отримав свідоцтво про право на спадщину. Відповідач ОСОБА_3 у встановлений законодавством строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Але до цього часу ніяких дій по оформленню спадщини не вчинила. Після смерті дружини ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишився проживати в будинку один. Враховуючи його похилий вік, він потребував сторонньої допомоги. Доньки ОСОБА_5 не мали змоги проживати разом з батьком та доглядати його. Крім того, вони мали намір після смерті батька продати будинок. Тому вони домовилися з його матірю ОСОБА_2 про продаж їй за 400,00 доларів США будинку за умови догляду за їх батьком та її спільного проживання з ним в будинку № 43 по вул.Горіхівська. Доказом передачі грошових коштів є розписка, складена ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Так, в лютому 1988 року вони разом з матірю вселилися до будинку по вул.Горіхівській, 43, де проживають по теперішній час. ОСОБА_5 проживав разом з ними до дня своєї смерті 28.05.1994 року. Між ними склались доброзичливі родинні стосунки. Вони з матірю здійснювали догляд за ОСОБА_5, за спільні кошти купували продукти, ліки, здійснювали оплату комунальних послуг. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Такому визначенню сімї відповідають стосунки, що склалися у нього і його матері з ОСОБА_5 Факт їх спільного проживання підтверджується актом про проживання від 19.11.2015 року, складеним квартальним комітетом № 27 зі слів їх сусідів та довідкою квартального комітету № 27 від 19.11.2015 року. У відповідності зі ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш, як пять років до часу відкриття спадщини. Вони з матірю проживали з ОСОБА_5 з лютого 1988 року, тобто більше 6-ти років до часу відкриття спадщини. У встановлений законодавством строк вони не звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як знали, що таку заяву подала донька ОСОБА_5 - ОСОБА_3 ОСОБА_6 спадщину вони прийняли фактично, оскільки хоч і без реєстрації проживали зі спадкодавцем за однією адресою. Після смертіФомичова М.А. вони разом з матірю проживають у спадковому будинку, повністю його утримують, на імя матері були укладені договори на постачання комунальних послуг, вони газифікували будинок, здійснили підключення будинку до міських водопровідних мереж. Крім того, ними було здійснено прибудову до житлового будинку веранди „А1, розміром 5,75 м. х 2,63 м., збудовано сарай „Д1, гараж „Д. Але узаконити самочинні побудови вони не мають змоги, оскільки не є власниками будинку. Отримавши гроші за будинок, відповідач не мала та не має наміру оформляти своє право власності на спадкове майно. Для вирішення питання про право власності на будинок № 43 по вулиці Горіхівській відповідач ОСОБА_3 надала на імя його матері ОСОБА_2 довіреність від 19.05.2003 року на право продажу вказаного будинку, адже його мати мала намір оформити придбання будинку на його імя. Але їм з матірю розяснили, що перед продажем будинку ОСОБА_3 має оформити свої спадкові права. Тому ОСОБА_3 29.08.2003 року надала його матері ще одну довіреність для оформлення її спадкових прав на майно, що залишилось після смерті її матері ОСОБА_4 та батька ОСОБА_5, що складається з будинку № 43 по вул.Горіхівській у м.Нікополі. Через відсутність грошових коштів у термін, передбачений довіреностями, його мати не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_3 та продати йому будинок. Враховуючи дуже похилий вік та стан здоровя відповідачки, вона не має змоги та бажання займатися оформленням будь-яких документів стосовно спадкового будинку. Його мати ОСОБА_2 на спадщину не претендує. Тому він був змушений звернутися до Другої нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але листом від 13.01.2016 року № 27/02-14 йому було розяснено, що ним пропущено строк для прийняття спадщини; родинний зв'язок зі спадкодавцем не доведено; втрачено правовстановлюючий документ на нерухоме майно; спадкове майно прийняла спадкоємиця першої черги. Дійсно, ним втрачено оригінали свідоцтв про право власності від 17.05.1988 року та про право на спадщину за законом від 17.05.1988 року. У нього є лише копії цих документів. Листом КП „Нікопольське МБТІ № 2600 від 09.12.2015 року підтверджується, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 43 по вул.Горіхівській у м.Нікополі зареєстрований за ОСОБА_5 (3/4 частини) та ОСОБА_4 (1/4 частина). Також з вказаного листа вбачається, що інвентаризаційна вартість будинку складає 185 794,00 грн.; самочинно збудовані веранда „А1, сарай „Д1, гараж „Д. Відповідність самочинного будівництва державним будівельним нормам підтверджується технічним висновком ФОП ОСОБА_7 Враховуючи викладене, змушений звернутись до суду з цією позовною заявою.
В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав в повному обсязі. Нічого додати не побажав, вважаючи, що в позові все викладено докладно.
Відповідач в судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи була повідомлена оголошенням в газеті. Про причини неявки до суду не повідомила, заперечень на позов не надала. Справа слухалась у її відсутність, відповідно до ст.169 ЦПК України.
Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги визнала і просила суд позов задовольнити.
Вислухавши позивача, третю особу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно із ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перелік прав і обов'язків особи, які не входять до складу спадщини і припиняються зі смертю особи, визначений ст.1219 ЦК України, є вичерпним.
Як встановлено в судовому засіданні, 01.10.1987 року померла мати відповідачки ОСОБА_4 (а.с.6), що до дня смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14). Разом з нею на день смерті проживав її чоловік ОСОБА_5 (а.с.14). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок № 43 по вул.Горіхівська у м.Нікополі. Спадкоємцями першої черги спадкування були її чоловік ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_3 (а.с.7) та ОСОБА_6 ОСОБА_5 прийняв спадщину фактично, оскільки проживав зі спадкодавицею за однією адресою; також спадщину після смерті матері шляхом подання заяви про прийняття спадщини, прийняла ОСОБА_3 ОСОБА_6 спадщину не прийняла, претензій до спадкоємців не предявляла. ОСОБА_5 після смерті дружини отримав свідоцтво про право власності на ? частину будинку від 17.05.1988 року як частку у спільному майні подружжя, та свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.05.1988 року на ? частину вказаного будинку (а.с.8-13). Відповідач ОСОБА_3 свої спадкові права на ? частину будинку після смерті матері не оформила, а її батько і цю частину спадщини прийняв фактично, але не оформив своїх спадкових прав. 28.05.1994 року помер батько відповідачки ОСОБА_5 (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на ? частини житлового будинку з надвірними будівлями № 43 по вулиці Горіхівській у місті Нікополі та ? частину вказаного будинку, яку спадкодавець прийняв фактично, але не отримав свідоцтво про право на спадщину. Відповідач ОСОБА_3 у встановлений законодавством строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Але до цього часу ніяких дій по оформленню спадщини не вчинила. Після смерті дружини ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишився проживати в будинку один. Враховуючи його похилий вік, він потребував сторонньої допомоги. Доньки ОСОБА_5 не мали змоги проживати разом з батьком та доглядати його. Крім того, вони мали намір після смерті батька продати будинок. Тому доньки ОСОБА_5 домовилися з його матірю ОСОБА_2 про продаж їй за 400,00 доларів США будинку за умови догляду за їх батьком та її спільного проживання з ним в будинку № 43 по вул.Горіхівська (а.с.17). В лютому 1988 року позивач разом з матірю вселилися до будинку по вул.Горіхівській, 43, де проживають по теперішній час (а.с.15). ОСОБА_5 проживав разом з ними до дня своєї смерті 28.05.1994 року. Позивач з матірю здійснювали догляд за ОСОБА_5 Факт їх спільного проживання підтверджується актом про проживання від 19.11.2015 року, складеним квартальним комітетом № 27 (а.с.16) від 19.11.2015 року. У встановлений законодавством строк позивач та третя особа не звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Але спадщину прийняли фактично, оскільки хоч і без реєстрації проживали зі спадкодавцем за однією адресою. Після смерті ОСОБА_5 позивач разом з матірю проживають у спадковому будинку, повністю його утримують, на імя матері були укладені договори на постачання комунальних послуг, позивач з третьою особою газифікували будинок, здійснили підключення будинку до міських водопровідних мереж. Крім того, здійснили прибудову до житлового будинку веранди „А1, розміром 5,75 м. х 2,63 м., збудували сарай „Д1, гараж „Д. Але узаконити самочинні побудови не мають змоги, оскільки не є власниками будинку. Отримавши гроші за будинок, відповідач надала на імя третьої особи по справі ОСОБА_2 довіреність від 19.05.2003 року на право продажу вказаного будинку (а.с.18). А потім надала ОСОБА_2 ще одну довіреність для оформлення її спадкових прав на майно, що залишилось після смерті її матері ОСОБА_4 та батька ОСОБА_5, що складається з будинку № 43 по вул.Горіхівській у м.Нікополі (а.с.19). У термін, передбачений довіреностями, мати позивача не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_3 та продати позивачу будинок. Третя особа на спадщину не претендує. Позивачем втрачено оригінали свідоцтв про право власності від 17.05.1988 року та про право на спадщину за законом від 17.05.1988 року. У нього є лише копії цих документів. Листом КП „Нікопольське МБТІ № 2600 від 09.12.2015 року підтверджується, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 43 по вул.Горіхівській у м.Нікополі зареєстрований за ОСОБА_5 (3/4 частини) та ОСОБА_4 (1/4 частина) (а.с.21). Відповідність самочинного будівництва державним будівельним нормам підтверджується технічним висновком ФОП ОСОБА_7
Факт проживання позивача та третьої особи разом з ОСОБА_5 однією сім'єю, підтвердили свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9
Так, свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона сусідка позивача та третьої особи по вул.Горіхівській. тоня проживає в будинку із своїм сином. Вони переїхали з Криму в 1989 році. До 1994 року з Тонею та її сином проживав дідусь, якого вони доглядали. На спадок, що залишив дідусь, ніхто не претендує. В будинку Тоня з сином так і залишились проживати. Доньки дідуся приїздили дуже давно.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона сусідка позивача по вулиці. Знає позивача більше 10 років. Він проживав в будинку, де проживає зараз, з дідусем та бабусею. Вони з мамою жили там, як квартиранти і доглядали за старими. Після смерті стареньких, позивач з мамою так і залишились проживати в цьому будинку. Доньки дідуся та бабусі не приїжджали дуже давно, вони самі вже старі. Донькам будинок батьків був не цікавий, вони проживали в інших містах і приїздили вкрай рідко. Позивач там все зробив: і паркан частково, і опалення провів, і водопровід, і розстроївся. Раніше там була маленька глиняна хата, а зараз добре домоволодіння.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд,
Встановити юридичний факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з лютого 1988 року по день його смерті 28 травня 1994 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 43 по вулиці Горіхівській у місті Нікополі Дніпропетровської області, що складається з: житлового будинку „А, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 36,5 кв.м.; літньої кухні „Б,б; вбиральні „Г; гаражу „Д; сараю „Д1, душу „Е, споруджень № 1-4,І у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, що померла 01 жовтня 1987 року, та ОСОБА_5, що помер 28 травня 1994 року, з подальшим введення в експлуатацію житлового будинку „А з верандою „А1, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 36,5 кв.м, гаражу „Д, сараю „Д1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_10