Справа № 640/3713/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з обєднаною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини з обєднаною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності звернулась до суду з клопотанням про забезпеченням позову шляхом вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 та будь-якій іншій особі за відсутності письмової згоди ОСОБА_2 вивозити малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі Харківської області та за межі України до закінчення розгляду судом даної цивільної справи. В обґрунтування вимог викладених в заяві про забезпечення позову зазначає, що після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин, а саме з жовтня 2015 року, сторони почали жити окремо та дійшли згоди, що їх дочка буде постійно проживати з ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, вул. Лермонтівська, б. 5. кв. 4, натомість з жовтня 2015 року, коли відповідач дізналась, що ОСОБА_2 зустрічається з іншою жінкою, ОСОБА_1 неодноразово порушувала домовленість щодо спілкування батька з донькою. Зазначає, що 01.04.2016 року позивач одружився з ОСОБА_5, а відповідач почала проживати з особою на імя Андрій. Як вказує представник позивача, 09.09.2016 ОСОБА_1 забрала доньку ОСОБА_4 зі спеціалізованої економіко-правової школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземної мови з третього уроку, не повідомивши класного керівника про причину пропуску заняття. В неділю, а саме 11.09.2016, позивач ОСОБА_2 намагався поговорити з дитиною, проте ОСОБА_1 забрала у ОСОБА_4 телефон. Від класного керівника 12.09.2016 ОСОБА_2 дізнався, що ОСОБА_4 не було на заняттях, а її матір повідомила про те, що донька буде відсутня на заняттях протягом тривалого часу. Після вказаний подій, позивач поїхав за адресою місця проживання колишньої дружини (м. Харків, вул. Лермонтовська, б. 5, кв.4 ), проте вдома нікого не було. Від охоронця парковки, що знаходиться біля будинку, він дізнався, що 12.09.2016 о 08:30 співмешканець ОСОБА_1 на імя Андрій забрав зі стоянки автомобіль відповідача, а ОСОБА_1 на телефонні дзвінки позивача не відповідає, про місце знаходження дитини не повідомляла. До теперішнього часу місцезнаходження їх дитини ОСОБА_4 позивачу невідомо. За вказаним фактом позивач звернувся до Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Як вказує позивача ОСОБА_1 неодноразово погрожувала позивачу, що виїде з дочкою в невідомому для ОСОБА_2 напрямку, та він ніколи не дізнається про місце їх проживання. Як вказує представник позивача, що відповідачка, не чекаючи рішення суду по цій справі, вирішила позбавити позивача можливості взагалі бачити та спілкуватись з дочкою, шляхом переїзду на постійне проживання до іншого міста.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 10 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 «Про практику розгляду судами цивільних справ із застосуванням Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року» вказується, що виходячи із положень підпункту b частини 2 статті 7, статті 12 Конвенції та Порядку, позивачі можуть подавати до суду клопотання про вжиття заходів для забезпечення позову. Зокрема, такими заходами забезпечення може бути: заборона дитині у будь- чиєму супроводі перетинати державний кордон України, відповідачу разом з дитиною змінювати місце проживання до вирішення спору, надавати заявнику тимчасовий доступ для спілкування з дитиною тощо. Ця ухвала суду надсилається для відома МВС, Державної прикордонної служби та іншим відповідним органам.

Суд, вивчивши заяву представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної справи у системному взаємозвязку з заявленими позовними вимогами, приймаючи до уваги існування між сторонами спору суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Вид забезпечення позову, відповідає заявленим позовним вимогам, наявний звязку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови № 9).

Таким чином, вивезення дитини за межі місця постійного проживання те відвідування навчальних закладів освіти в подальшому може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо визначення участі батька у вихованні дитини, що призведе до порушення прав позивача.

Згідно з п. 2 п. 15 Порядку виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2006 року № 952, орган Держприкордонслужби, визначений Адміністрацією Держприкордонслужби забезпечує виконання ухвали суду, що набрала законної сили, про заборону виїзду дитини за межі України в установленому законодавством порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 204 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з обєднаною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 та будь-якій іншій особі за відсутності письмової згоди ОСОБА_2 вивозити малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі Харківської області та за межі України до закінчення розгляду судом даної цивільної справи.

Копію ухвали направити до Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) та до Київського ВП ГУ НП у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 49) для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях