Категорія 69Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Голоти Л.О.

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Топольська В.О.

та з участю: заявника ОСОБА_2

представника заявника ОСОБА_3

представника зацікавленої особи ДСМП ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2016 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, за участю заінтересованих осіб Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, Відкритого акціонерного товариства "Автобаза облводгоспу", про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а:

В червні 2016 року позивач звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2014 року встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_2 в період часу з 31.07.1986 по 28.08.1986 р.р. перебував в населеному пункті Діброва, Поліського району, Київської області, де виконував обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Заявник зазначає, що він у вищевказаний період часу здійснював неодноразові виїзди на службовому автомобілі для доставки будівельних матеріалів з с. Діброва в с. Весняне Поліського району Київської області, через діючі пункти санітарної обробки населення і дезактивації техніки. Оскільки встановити даний факт іншим чином не можливо, а від нього залежить надання пільг, пенсій, компенсацій відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому ОСОБА_2 звернувся в суд з даною заявою та просить встановити юридичний факт виконання робіт ним з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановити факт того, що він в період часу з 31.07.1986 по 28.08.1986 року, перебуваючи в населеному пункті Діброва Поліського району Київської області здійснював неодноразові виїзди до населеного пункту Весняне для поставки будівельних матеріалів з населеного пункту Діброва Поліського району Київської області до населеного пункту Весняне Поліського району Київської області в період з 31.07.1986 по 28.08.1986 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2, за участю заінтересованих осіб Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, Відкритого акціонерного товариства "Автобаза облводгоспу", про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник зацікавленої особи просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з пенсійного посвідчення серії ААА № 764583, виданого 12.03.2002 року вбачається, що заявник ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи (а.с. 5).

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2014 року встановлено факт, що ОСОБА_2 в період часу з 31.07.1986 по 28.08.1986 року перебував в населеному пункті Діброва, Поліського району, Київської області щодо виконання обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 6-7).

Згідно довідки АТБ "Облводгосп" №3 від 25 січня 2002 року, суд вбачає, що ОСОБА_2 постійно працював в ВАТ автобазі Облводгоспу за спеціальністю - шофер (а.с. 8).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно працював у ВАТ автобази Облводгоспу з 4 грудня 1985 року і в липні місяці 1986 року був відправлений в відрядження для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зону відселення в с. Діброву для будівництва житлових будинків, з 31 липня по 28 серпня 1986 року, що підтверджується довідкою Вінницької автобази Облводгоспу №07 від 25.01.2002 року (а.с. 9) та довідкою №102 (а.с. 11).

Судом першої інстанції не прийнято до уваги покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки вони не підтвердили той факт, що ОСОБА_2 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період часу з 31.07.1986 по 28.08.1986 року та працював в пункті Весняне.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє заперечення апелянта з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви, оскільки належних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 в період з 31.07.1986 по 28.08.1986 р.р. перебуваючи в населеному пункті Діброва Поліського району Київської області, здійснював неодноразові виїзди до населеного пункту Весняне для поставки будівельних матеріалів з населеного пункту Діброва, заявником не надано.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що покази свідків про поодинокі їх зустрічі із заявником у період з 31.07.1986 року по 28.08.1986 рік у с. Весняне не доводять того факту, що ОСОБА_2 був направлений туди на роботу і виконував свої професійні обовязки.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_5 давали покази по іншій цивільній справі, в якій рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2014 року встановлено факт, що ОСОБА_2 в період часу з 31.07.1986 по 28.08.1986 року перебував в населеному пункті Діброва, Поліського району, Київської області щодо виконання обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 6-7) та саме факт перебування заявника в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в с.Діброва вище зазначені свідки і підтвердили.

Більше того, пояснення заявника про те, що він лише проживав в с. Діброва, а працював в с. Весняне спростовується вищевказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Так, апелянт у апеляційній скарзі посилається на довідки №№ 07, 102, 790 та разом з тим вони не спростовують, а лише доводять те, що заявник відправлений у відрядження саме в с. Діброву Київської області водієм та даний факт не ставився судом першої інстанції під сумнів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, обєктивно та всебічно досліджені надані докази та допитані заявлені заявником свідки, тому доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та матеріального права є надуманими.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Норми матеріального і процесуального права судом застосовані правильно.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не вбачається.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.О. Голота

Судді: О.С. Панасюк

ОСОБА_8

/підписи/

Згідно з оригіналом: