АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 680/1172/15-ц
Провадження № 22-ц/792/908/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Кошельник В.М.

з участю : позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 680/1172/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду від 24 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - відділ державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області, відділ державної виконавчої служби Згурівського районного управління юстиції у Київській області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, його представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, вказувала, що рішенням Новоушицького районного суду було стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на неповнолітню доньку Христину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22 лютого 2008 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист. Оскільки відповідач протягом останніх 5 років не проживає в смт.Нова Ушиця, а проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, 5 червня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Новоушицького районного управління юстиції виконавчий лист скеровано для виконання за належністю до відділу ДВС Згурівського районного управління юстиції Київської області. Відповідач належним чином не виконував рішення суду. Станом на 1 червня 2013 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6121 грн. 88 коп. Тому позивач просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 8252 грн., стягнути з відповідача судові витрати.

Під час розгляду справи, уточнила позовні вимоги і просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 54575 грн. 83 коп. за період з червня 2013 року по січень 2016 року, стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Новоушицького районного суду від 24 березня 2016 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1, неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 3619 грн. 54 коп. за період з 1 червня 2013 року по 1 лютого 2016 року та 36 грн. 56 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/908/16

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 48, 50 В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду, просить його скасувати, ухвалити нове, яким задоволити позов у повному об'ємі, посилаючись на порушення норм матеріального права. Вказує, що вирішуючи спір суд невірно зробив розрахунок нарахування пені за прострочення сплати аліментів, пославшись на правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-2022цс. На думку апелянта, вказаний висновок суперечить нормі ст. 196 СК України. Апелянт вважає, що вказана правова позиція має рекомендаційний характер. На думку апелянта, при вирішенні спору слід застосувати положення постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що на підставі рішенням Новоушицького районного суду по цивільній справі № 2-64 22 лютого 2008 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліментів на доньку Христину, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 7 лютого 2008 року.

Даний виконавчий лист був прийнятий до виконання відділом державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції та державним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 38307770.

В звязку з проживанням відповідача ОСОБА_5 в с. Пасківщина Згурівського району Київської області постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції від 5 червня 2013 року виконавче провадження № 38307770 було закрито.

На підставі ухвали суду ОСОБА_1 отримала дублікат виконавчого листа в зв'язку з втратою оригіналу та передала дублікат виконавчого листа на виконання до відділу державної виконавчої служби Згурівського районного управління юстиції.

Старшим державним виконавцем Згурівського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження на підставі дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки Христини.

Згідно з довідкою-розрахунком старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Згурівського районного управління юстиції від 23 лютого 2016 року заборгованість ОСОБА_3 з виплати аліментів станом на 1 лютого 2016 року становить 14483 грн. 38 коп.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості по аліментах й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача права на стягнення неустойки.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Досліджені судом докази вказують на те, що відповідач ОСОБА_3, будучи обізнаним з покладеним на нього обов'язком щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на дочку ОСОБА_6, не в повній мірі проводив їх сплату, в зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментам.

При цьому, виходячи з аналізу норм сімейного законодавства, за правовою природою аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-2696цс15, від 3 лютого 2016 року № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року 6-2589цс15, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Розрахунок розміру пені по аліментам, який проведений судом першої інстанції відповідає як вимогам чинного законодавства, так і правовим позиціям Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності даного розрахунку та його невідповідності чинному законодавству слід відхилити, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції та фактично зводяться до тлумачення норм ст. 196 Сімейного кодексу України.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоушицького районного суду від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко