Справа № 646/8935/15-ц
№ провадження 2/646/206/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2016 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова Харківської області у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Марковій О.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою, уточненою під час судового розгляду, до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги неможливістю іншим чином прийняти спадщину.

Не погодившись з позовними вимогами позивача, відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_4 пред'явили зустрічні позови про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, викладені в уточненій позовній заяві та додатково зазначив, що оскільки його довіритель отримав право на спадщину, що відкрилася після смерті матері ОСОБА_6, а крім того на час смерті батька фактично мешкав за одним з ним адресом, то він має право на 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування після їхньої смерті.

Посилаючись на наведені обставини представник позивача адвокат ОСОБА_1просив суд: встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_7 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року в жилому будинку АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 зазначеного будинку в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 і батька ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 - повністю, і пояснив, що разом з батьком ОСОБА_7 і братом ОСОБА_5 прийняли спадщину, що відкрилася після смерті матері ОСОБА_6, по 1/6 від належного їй майна, та крім того батько отримав право на 1/2 частину спільного майна подружжя. В подальшому батько одружився і вони разом проживали в спірному будинку, вели спільне господарство, а крім того він сам одружився на дочці мачухи. Позивач зареєстрований і проживає в іншому місці, проте користується двома кімнатами у спірному будинку, які відокремлені і мають окремий вхід. Проте брат не приймав спадщини, що відкрилася після смерті батька, тому не має права її вимагати. Просив його позовні вимоги задовольнити повністю, визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті його батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_5 визнала частково, ОСОБА_2 - повністю, та пояснила що є рідною дочкою ОСОБА_9, яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_10 і після його смерті отримала право на 1/2 частину належного померлому майна як дружина. За життя мати не оформила своє право юридично, але прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову у видачі свідоцтва. Просила її позовні вимоги задовольнити повністю, визнати за нею право власності на 1/3 жилого будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті її матері - ОСОБА_9.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази і перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне.

Загальними положеннями цивільного права, передбаченими в частинах перших статей 15, 16 Цивільного кодексу України та частині 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, визнано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_7 і ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 1955 року, від якого мають синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Жилий будинок АДРЕСА_2 на праві приватної власності належав ОСОБА_7 на підставі свідоцтва на праві особистої власності на жилий будинок від 13 серпня 1982 року, який був побудований ним в період шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1, виданим ІНФОРМАЦІЯ_5 року міським ЗАЦС міста Харкова.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складалась з 1/2 будинку АДРЕСА_2 та грошового вкладу з відсотками.

05 листопада 1985 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори її чоловіку ОСОБА_7 та синам: ОСОБА_5 і ОСОБА_2, видано свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину грошового вкладу, а крім того ОСОБА_7 - свідоцтво на половинну частку майна в спільному майні подружжя.

15 серпня 2015 року нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії з оформлення спадкового майна після смерті матері ОСОБА_6 з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів про належність останній нерухомого майна.

Відносини спадкування, як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

На підставі положень ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 є день її смерті, а тому відносини спадкування регулюються чинним на той час ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Спадкуванням за змістом норми статті 524 ЦК УРСР є перехід майна після смерті його власника (спадкодавця) до інших осіб в порядку, передбаченому правилами цього Кодексу.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР, яка діяла на час існування спірних правовідносин і відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Аналіз наведених фактів і викладеного законодавства свідчить, що станом на час смерті спадкодавця ОСОБА_7 належало 2/3 спірного будинку, ОСОБА_5 і ОСОБА_2 - по 1/6 частині.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_5 і зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за кожним із них по 1/6 частині житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року - підлягають задоволенню.

23 лютого 1990 року ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_9, яка мала дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

04 липня 1990 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстрований Червонозаводським відділом ЗАЦС м. Харкова, і змінила прізвище на «ОСОБА_4».

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2, виданим 15 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складалась з 2/3 (1/2+1/6) будинку АДРЕСА_2.

На час відкриття спадщини в спірному будинку були зареєстровані дружина спадкодавця - ОСОБА_9 і син ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_7 року із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7 звернувся його син ОСОБА_2

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3, виданим 13 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2252.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_9 звернулась її дочка ОСОБА_4

15 серпня 2015 року нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії з оформлення спадкового майна після смерті матері ОСОБА_6 з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів про належність останній нерухомого майна.

15 серпня 2015 року нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії з оформлення спадкового майна після смерті матері ОСОБА_9 з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів про належність останній нерухомого майна.

За правилами статей 1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Право на спадкування, як передбачено в статті 1223 ЦК України, мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 256 ЦПК України передбачений судовий порядок встановлення фактів, від яких залежить виникнення особистих або майнових прав громадянина, коли не передбачено іншого порядку їхнього встановлення, а так само неможливості одержання зацікавленими особами відповідних документів, які засвідчують ці факти.

Відповідно до статей 1297, 1299 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину у вигляді нерухомого майна, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач в уточненій позовній заяві зазначив, що він фактично проживає в спірному будинку, займає відокремлені приміщення 2-7 і 2-6, в яких зареєстровано його сина ОСОБА_12, тому є законні підстави вважати його таким, що проживав разом з батьком ОСОБА_7 на час смерті останнього, і послався на правила статей 1261, 1268 ЦК України.

Представник позивача підтримав в судовому засіданні зазначену позицію, на обґрунтування якої послався на обставини, викладені в уточненій позовній заяві.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно приписів частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Не погоджуюсь із твердженнями позивача про факт свого постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті, відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_4 послідовно доводили, що це не могло мати місце. Так, позивач зареєстрований за іншою адресою, яка і є його постійним місцем проживання. Крім того, за життя батька склався певний порядок користування спірним будинком, фактичний його поділ на дві відокремлені частини (квартири). В більший частині проживає їхня родина, а також разом з ними однією сім'єю проживали до часу своєї смерті спадкодавці ОСОБА_7 і ОСОБА_4 Другою відокремленою частиною дійсно користується позивач, тут зареєстрований його син, позивач з сином несуть витрати на утримання цього приміщення.

Зазначені обставини підтвердили суду свідки ОСОБА_13,ОСОБА_14 і ОСОБА_15 У суду не має підстав для сумніву у правдивості цих свідчень, оскільки вони підтверджені об'єктивними доказами.

Так, звертаючись до суду позивач зазначив своє місце проживання - АДРЕСА_1.

Згідно наданого плану спірного будинку, приміщення 2-7 і 2-6 є відокремленими, мають окремий вхід.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_12 про факт постійного проживання позивача у спірному будинку, оскільки вони не підтверджені об'єктивними доказами.

В листі від 16 травня 2013 року № 24-753/о/4-13 Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виклав наступну правову позицію з приводу спірних правовідносин:

"Щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. У випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини."

Таким чином, аналіз викладених обставин справи і наведених доказів свідчить, що позивач ОСОБА_5 на час смерті спадкодавця ОСОБА_7 користувався відокремленою частиною спірного будинку, проте в ній не проживав, при тому що спадкодавець проживав в інший відокремленій частині будинку в родині відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Таким чином, на розсуд суду, позивач не довів факт свого постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті, а тому не має законних підстав вважати його таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті батька - ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а відповідно відсутні підстави для визнання за ним права власності на спадщину, що відкрилася після смерті його батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Таким чином, особами, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, були: його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_9, кожний із яких успадкував 1/2 частину належного спадкодавцю майна - тобто по 1/3 спірного будинку.

Виходячи з викладеного, є законні підстави для задоволення вимог ОСОБА_2 в частині визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті його батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її чоловіка, проте не оформила своє право власності на час смерті.

Правилами ст. 1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Процесуальне правонаступництво ґрунтується на нормах ст. 1276 ЦК України, відповідно до змісту якої якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_4 і наявності законних підстав для визнання за нею права власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті її матері ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що зустрічні позови доведені повністю, первісний позов - частково, а тому вважає зазначені позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині, що доведена.

Сторони не вимагають компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 179, 212, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 524, 525, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статтями 29, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1270, 1276, 1297, 1299 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - повністю.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті його батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті її матері ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_5 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.А. Єжов