Справа № 139/416/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В. секретаря судового засідання Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Плосківської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 1996 року помер ОСОБА_2. До складу спадкового майна після його смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай), що розташована на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, але не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки правовстановлюючі документи на земельні ділянки не видавалися у звязку зі смертю власника. За захистом своїх прав та інтересів ОСОБА_1 з відповідним позовом звернувся до суду.

Позивач у судове засідання не зявився, у позовній заяві просив через поганий стан здоровя, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України справу слухати у його відсутності (зворот а.с. 2).

Представник відповідача Плосківської сільської ради у судове засідання не зявився. Сільський голова подав до суду заяву, у якій позов визнав і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 22).

З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою.

Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

ОСОБА_2 помер 23 червня 1996 року (а.с. 8), що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 344874.

Довідками виконавчого комітету Плосківської сільської ради № 22 та 67 від 22 лютого 2016 року (а.с. 9, 11), випискою із списку громадян, членів КСП «Світанок» що додається до державного акту на право колективної власності на землю (а.с. 10) доведено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 входило право на земельну частку (пай), розташовану на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Із довідки Плосківської сільської ради (а.с. 11) слідує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) було виготовлено, але не видано у звязку зі смертю власника. Державний акт взамін сертифіката не видавався.

Із матеріалів справи слідує, що розпорядженням голови Мурованокуриловецької районної державної адміністрації № 231 від 30 липня 2004 року його було включено до списку осіб-членів КСП «Світанок», які мають право на земельну частку (пай), та зобовязано передати у власність та видати громадянам державні акти на право власності на земельні ділянки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Свідоцтвом про народження позивача (а.с. 4), витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 5), витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 6), свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 (а.с. 7), свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 (а.с. 8), довідкою виконавчого комітету Плосківської сільської ради № 67 від 22 лютого 2016 року (а.с. 9) доводиться, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, який має право і прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вступив в оперативне управління і володіння спадковим майном та розпорядився домашніми речами померлого.

Ця обставина, а також обставина, що свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ніхто не отримував, доводяться Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с. 23, 24).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Перерахованими вище документами (про смерть спадкодавця до моменту видачі сертифіката) позивач довів, що не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд.

Одночасно, довідкою про правовий статус земельної ділянки № С-607/0-581/6-16 від 10 березня 2016 року (а.с. 12), технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 13-16) доведено, що, реалізуючи своє право спадкоємця, ОСОБА_1 виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Таким чином на сьогоднішній день до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2908 га та 0,6526 га, які розташовані на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, оскільки лише у 2016 році позивачу стало відомо про право спадкодавця на земельний пай і лише у 2016 році була затверджена технічна документація із землеустрою, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України.

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем як спадкоємцем ОСОБА_2 слід визнати в порядку спадкування право власності на земельні ділянки за законом.

Керуючись ст.ст. 524, 530, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 10, 57, 60, 73, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до суду з позовом до Плосківської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельні ділянки: площею 2,2908 га та площею 0,6526 га, які знаходяться на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка настала 23 червня 1996 року.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: __________