АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №645/3492/13-ц Головуючий суддя І інстанції Алфьорова Т. М.
Провадження № 22-ц/790/1891/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Малінської С.М.,

суддів: Швецової Л.А., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 жовтня 2012 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Московському, 190/1, в місті Харкові, здійснив розворот ліворуч, при цьому, не надав перевагу його автомобілю «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, що рухався прямо з проспекту Маршала Жукова, внаслідок чого, скоїв зіткнення з вказаним автомобілем. На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, був забезпечений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1782607, укладеним між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та власником зазначеного транспортного засобу ОСОБА_3 Згідно полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000,00 грн., розмір франшизи нуль. Після дорожньо-транспортної пригоди був здійснений ремонт автомобіля «OPEL ASTRA» і, згідно рахунку № 157 від 25.10.2012 року та акту виконаних робіт від 05.12.2012 року, наданих СТО «PRO-AUTO», вартість за надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля склала 76 326, 44 грн. 04.01.2013 року до АТ СК «АХА Страхування» була надіслана заява про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 50 000, 00 грн., але страховою компанією відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що автомобіль фактично знищений, його ремонт є економічно необґрунтованим та запропоновано виплатити страхове відшкодування в розмірі 12 081,42 грн., однак, на даний час відшкодування з боку відповідачів здійснено не було.

Тому, в уточненій позовній заяві представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2 та АТ СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 76 326, 44 грн. в солідарному порядку, моральну шкоду в розмірі 7 000,00 грн., судовий збір у розмірі 833, 26 грн. в солідарному порядку, але після уточнення позовних вимог, просив стягнути на користь ОСОБА_1 з АТ «СК «АХА Страхування» 50 000, 00 грн., а з ОСОБА_2 - 26 326, 44 грн.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» позов не визнав та пояснив, що вимоги позивача необґрунтовані та недоведені. Порядок виплати страхового відшкодування передбачений Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і страхова компанія діяла в межах цього закону. Посилався на те, що відповідно до ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Згідно звіту спеціаліста № 896, вартість відновлювального ремонту становить 103 763, 85 грн., а вартість автомобілю до дорожньо-транспортної пригоди складала 79 781, 42 грн., у звязку із чим, ремонт було визнано економічно необґрунтованим і страховиком розраховано розмір страхового відшкодування як різницю між ринковою вартістю автомобілю до та після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 081,42 грн. Однак, позивач не надав страховику заяву на виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для здійснення перерахунку, що позбавило АТ СК «АХА Страхування» можливості виплатити страхове відшкодування. Згідно проведеної судової автотоварознавчої експертизи за клопотанням позивача, вартість автомобіля та його ремонту складає 81 895, 35 грн., що також підтверджує той факт, що ремонт є економічно необґрунтованим. Додані ОСОБА_1 у якості доказів акти виконаних робіт не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки, відповідно до вказаного закону, необхідні висновки експертизи, тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання суду першої інстанції не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання суду першої інстанції не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 50 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 499, 94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 26 326, 44 грн., а також судовий збір у розмірі 263, 32 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права, просить рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині, що стосується АТ «СК «АХА Страхування», відмовити в повному обсязі.

Апелянт вказує на положення п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено, що транспортний засіб вважається знищеним, якщо ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. А також на п. 30.2 ст. 30 Закону, відповідно до якого, якщо власник транспортного засобу не згодний з визнанням автомобіля фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Тому, на підставі Закону, сума відшкодування, яка підлягає виплаті, на думку апелянта, становить 12 081, 42 грн., тобто різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а суд першої інстанції неправомірно прийшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів вартості ремонту автомобіля, який відновлювати з економічної точки зору є недоцільним.

Апелянт вважає помилковим висновок суду про те, що ремонт автомобіля є можливим і тому не можна вважати автомобіль фактично знищеним, саму можливість ремонту не можна ототожнювати з економічною обґрунтованістю такого ремонту. Однак, ці обставини судом не зясовано.

Також АТ «СК «АХА Страхування» зазначає, що, з огляду на ст. 59 ЦПК України, судова експертиза є інструментом визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля та є пріоритетним доказом порівняно з актами виконаних робіт, які не можуть бути підтвердженням розміру понесеного збитку позивача, проте суд першої інстанції послався на наданий позивачем розрахунок розміру майнової шкоди, не навівши мотивів відхилення доводів страхової компанії.

Приймаючи рішення, суд, на думку апелянта, порушив положення ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки, відповідно до висновків експертів, було встановлено економічну необґрунтованість ремонту транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 101 731, 61 грн., а його ринкова вартість до дорожньо-транспортної пригоди - 81 895, 35 грн. Страховиком на виконання своїх зобовязань за законом було розраховано суму страхового відшкодування в порядку, встановленому Законом, у розмірі 12 081, 42 грн.

Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та АТ «СК «АХА Страхування» в розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля, помилково застосував до спірних правовідносин ст. ст. 22, 29 Закону, так як до них має бути застосовано вимоги п. п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З викладеними в апеляційній скарзі доводами апелянта колегія суддів погодитися не може.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 17 жовтня 2012 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Московському, 190/1, в місті Харкові, здійснив розворот ліворуч, при цьому, не надав перевагу в русі належному ОСОБА_1 автомобілю «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, що рухався прямо з проспекту Маршала Жукова, внаслідок чого, скоїв зіткнення із вказаним автомобілем.

На підставі постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2012 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340, 00 грн. (а. с. 7, т. 1).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Ст. 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування).

Згідно Договору страхування, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч.1 ст. 979 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані, в тому числі, й з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

П.3 ч.1 ст. 988 ЦК України передбачено, що у страховика настає обовязок щодо виплати страхового відшкодування у разі настання страхового випадку.

Відповідно до п. п. 1.4, 1.6, 1.7 ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - це визначені в договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або залежно від умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Забезпечений транспортний засіб - це наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на законних підставах.

Ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пункт 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 35 вказаного Закону визначає, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування разом із визначеними цією статтею документами.

На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, був забезпечений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1782607, укладеним між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_3 (а. с. 8, т. 1).

Умовами Договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту передбачено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000,00 грн., розмір франшизи нуль.

04 січня 2013 року позивач звернувся до АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі настання страхового випадку відповідно до умов Договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту. (а. с. 9, т. 1).

АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» листом № 268/26цв від 16.01.2013 року, розглянувши заяву від 04.01.2013 року, відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п. п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначивши, що, відповідно до звіту № 896 від 08.11.2012 року (а. с. 15-22, т. 1), вартість відновлювального ремонту автомобіля «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, становить 103 763, 85 грн., що перевищує ринкову вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди - 79 781, 42 грн., у звязку із чим, ремонт транспортного засобу є економічно необґрунтованим, а автомобіль вважається фізично знищеним. З урахуванням вказаного звіту розмір страхового відшкодування було розраховано в розмірі 12 081, 42 грн., тобто, 79 781, 42 грн. (вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) 67 700, 00 грн. (вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди) = 12 081, 42 грн. (а. с. 10-11, т. 1).

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 12996 від 03.02.2014 року, ринкова вартість автомобіля «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, на момент дорожньо-транспортної пригоди 17.10.2012 року складає 81 895, 35 грн., вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «OPEL ASTRA», приймається у розмірі ринкової вартості автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди і також складає 81 895, 35 грн. (а. с. 95-101, т. 1).

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час укладення страхового полісу), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

ОСОБА_1 не визнав той факт, що автомобіль є фізично знищеним та надав суду докази того, що ремонт автомобіля є технічно можливим, а саме: автомобіль «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, був відремонтований на СТО «PRO-AUTО», що підтверджується рахунком-фактурою № 157 від 25.10.2012 року, актом виконаних робіт № 157 від 05.12.2012 року, а також рахунком-фактурою № СЧ-0000018 від 03.01.2013 року, виданого ПАТ «Харків-Авто», всього позивачем було сплачено 76 326, 44 грн. (а. с. 12-14, т. 1).

У звязку із тим, що ремонт автомобіля «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, є можливим, суд дійшов висновку, що автомобіль не можна вважати фізично знищеним.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно з ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. (ч.1 ст.59 ЦПК України).

Письмові докази, як встановлено ст. 64 ЦПК України, це будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру, або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Доводи апелянта про те, що, з огляду на ст. 59 ЦПК України, судова експертиза є інструментом визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля та пріоритетним доказом порівняно з актами виконаних робіт, колегія суддів не приймає до уваги. Так позивачем надано докази на підтвердження понесених на ремонт автомобіля витрат, відповідачем не наведено підстав для неврахування їх як належних і допустимих доказів у справі, не доведено неналежність або недопустимість зазначених доказів, тому суд обґрунтовано взяв до уваги та надав їм оцінку в силу ст. ст. 58-60 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи, що витрати на ремонт транспортного засобу, які склали 76 326, 44 грн., не перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, що, згідно звіту № 896 від 08.11.2012 року по визначенню вартості матеріальної шкоди, становить 79 781, 42 грн., колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції, застосувавши ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки ремонт є технічно можливим, транспортний засіб не можна вважати фізично знищеним, та стягнув з на користь ОСОБА_1 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» матеріальну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., а з ОСОБА_2 - 26 326, 44 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги у загальному розмірі 76 326, 44 грн., суд обґрунтовано стягнув на користь позивача з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» судовий збір у розмірі 499, 94 грн., а з ОСОБА_2 - 263, 32 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу представника АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» і залишає рішення без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -