Справа № 219/8394/16-ц
Провадження № 2/219/4008/2016
27 грудня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Фролової Н.М., при секретарі Шкурат К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмуті цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,
Позовна заява мотивована тим, що 24 квітня 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 2533Н/08-9, за умовами якого Позивач надав Відповідачу кредит в сумі 25 550 (двадцять пять тисяч пятсот пятдесят) доларів США, що на момент укладання договору складало еквівалент за курсом НБУ 129 027,50 (сто двадцять девять тисяч двадцять сім) гривень 50 коп., зі сплатою 14,0 процентів річних, з щомісячного сплатою за обслуговування кредиту в розмірі 90,32 грн., та кінцевим терміном погашення по 10.04.2018 року. Додатковою угодою №1 від 24.04.2008 року змінено відсоткову ставку за користування кредитом на 17 відсотків річних. У зв'язку із змінами у діючому законодавстві, Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_3» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_3» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк»), 18.05.2010 р. у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3». Взятих на себе за кредитним договором № 253 ЗН/08-9 від 24.04.2008р. зобовязань Відповідач не виконує. Так, починаючи з 04.08.2016 року боржник перестав виконувати зобовязання належним чином. З огляду на що у відповідача утворилась заборгованість, станом на дату подання позову погашення заборгованості не виконується. В якості забезпечення виконання Позичальником (ОСОБА_2Ф.) зобовязання за кредитним договором між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір від 24.04.2008 року, предметом якого є: квартира №55, що знаходиться за адресою: м. Артемівськ, вул. Радянська, будинок 57, загальною площею 44,01 кв.м., яка складається з двох кімнат. У звязку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, у ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки.
Представник позивача у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи є клопотання представника позивача, в якому остання просить розглянути справу за її відсутністю.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через розміщення оголошення у пресі . Відповідно до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.
На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.
Судом установлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 (а.с.5).
24.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір №253 ЗН/08-9, за яким банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 2550,00 доларів США 00 центів, що складає еквівалент 129027 грн. 50 коп. за курсом НБУ на момент укладення договору в порядку і на умовах, визначених цим Договором(а.с.88-95).
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 253 ЗН/08-9 від 24 квітня 2008 року між банком і відповідачем було укладено 24 квітня 2008 року іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу і зареєстровано за №3953 (а.с.103-113).
Відповідно до даного іпотечного договору, в іпотеку передано двокімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 44,01 кв.м., житловою площею 27,75 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.
Відповідно до п.п.2.3.1 вартість квартири, що є предметом іпотеки, згідно зі звітом про експертну оцінку від «16» квітня 2008 року,укладеного субєктом оціночної діяльності Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 (сертифікат субєкта оціночної діяльності № 5213/06 від «23» жовтня 2006 року), становить 227 361,00 (двісті двадцять сім тисяч триста
шістдесят одна) грн. 00 коп.
Відповідно до п.п.2.3.3 узгоджена Сторонами оціночна вартість Предмета іпотеки становить 184 325 грн. 00 коп.
Згідно п. 6.2. Іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем Зобовязання в цілому або в частіші, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, Кредитним договором або чинним законодавством, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством.
Пунктом 7.2. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору.
Відповідно до п 7.3. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.7.2 цього договору.
У звязку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, у ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст.572, ч.1 ст.575 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.
Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Частиною 1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.
Крім того, положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
У п.42 Постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав розяснення про те, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись, серед іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Разом з тим, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» Верховний Суд України у постановах від 27 травня 2015 року у справі №6-61цс15 та від 7 жовтня 2015 року у справі №6-1935цс15 прийшов до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.
Так, ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Суд враховує також правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року по справі №6-1205цс15. В ході розгляду справи встановлено, що апеляційний суд не врахував вимоги частини шостої статті38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» та дійшов помилкового висновку про визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки, з огляду на указану в іпотечному договорі оціночну вартість предмета іпотеки. Відтак, Верховний Суд України дійшов до висновку, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
З огляду на викладене, оскільки наявні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки та відсутністю оцінки предмета іпотеки, окрім узгодженої сторонами у договорі іпотеки вартості, суд вважає, що підлягає застосуванню правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року по справі №6-1205цс15.
Суд звертає увагу також на те, що способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 Цивільного кодексу України.
У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Зі змісту ч.2ст. 16 Цивільного кодексу України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Тому позовні вимоги про надання окремих повноважень іпотекодержателеві, пов'язаних з процедурою відчуження предмета іпотеки не суперечать вимогам Закону та спрямовані на забезпечення здійснення ефективного захисту відповідного права.
Разом з тим, позивач також просить в позові надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - нерухоме майно - квартира №55, що знаходиться за адресою: м. Артемівськ, вул. Радянська, будинок 57, загальною площею 44,01 кв.м., яка складається з двох кімнат, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки - нерухоме майно - квартира №55, що знаходиться за адресою: м. Артемівськ, вул. Радянська, будинок 57, загальною площею 44,01 кв.м., яка складається з двох кімнат, за набувачем (покупцем), однак така вимога ніяким чином в позові необґрунтована, тому суд вважає, що підстав для її задоволення немає.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Водночас, статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року передбачено, що протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах)Закону України «Про іпотеку».
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Артемівськ (Бахмут) Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року набрав чинності 15 жовтня 2014 року та діє станом на момент винесення рішення по справі.
Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Також зупиняється реалізація права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.
Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 217 Цивільного процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відтак, суд приходить до висновку, що з урахуванням зазначених вимог чинного законодавства України, з метою збереження майна, що перебуває в іпотеці та знаходиться у зоні проведення антитерористичної операції, виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід зупинити до припинення дії положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року №1669-VII, що стосуються зупинення дії статті 38 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки). Правильність вказівки у резолютивній частині рішення суду на зупинення його виконання підтверджується, зокрема, правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в ухвалі від 22 липня 2015 року по справі №6-10371св15.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» за кредитним договором № 253 ЗН/08-9 від 24.04.2008 року, що становить 1381002 (один мільйон триста вісімдесят одна тисяча дві) грн. 00 коп.(з яких: заборгованість по кредиту 24066,00 доларів США; заборгованість за відсотками 29841,80 доларів США; комісія РО - 8072,25 грн.; штраф 35153,45 грн.), звернути стягнення на належне ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого відділом управління комунальною власністю Артемівської міської ради 30.10.2001 року згідно з розпорядженням №17709 від 30.10.2001 року нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 24.04.2008 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4), який посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального за реєстровим № 3954, а саме: двокімнатна квартира №55, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Бахмут (раніше м. Артемівськ), вул. Незалежності (раніше вул. Радянська), будинок 57, загальною площею 44,01 кв. м., шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3 Банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27т, ) від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_3» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» () 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 00 коп. сплаченого судового збору, а також витрати повязані з публікацією оголошення у пресі в розмірі 630,00 грн.

Виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинити до припинення дії положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року №1669-VII, що стосуються зупинення дії статті 38 Закону України «Про іпотеку» (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Фролова