У Х В А Л А

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі за касаційною ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 04 січня 2005 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» (далі - ТОВ «Агрофірма «Косівщинська») було укладено договір оренди належної йому земельної ділянки площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк 5 років зі сплатою орендної плати у розмірі 442 грн. на рік. В подальшому, 01 січня 2009 року, вони уклали додаткову угоду, якою збільшили строк дії договору до 10 років та підвищили орендну плату до 1 083 грн. 75 коп. на рік.

Посилаючись на систематичну, протягом 2011-2012 років, несплату орендної плати, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за 2011 рік у розмірі 1 147 грн. 69 коп., 3 % річних у розмірі 98 грн. 01 коп., пеню у розмірі 87 грн. 49 коп., інфляційні збитки у розмірі 221 грн. 74 коп. та пеню за прострочення виплати орендної плати за 2012 рік у розмірі 149 грн. 20 коп., а також розірвати договір оренди землі.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року рішення районного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року ухвалу апеляційного суду у частині вирішення позову ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі від 04 січня 2005 року скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2016 року рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення в частині відмови в задоволенні його позову про розірвання договору оренди землі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що орендна плата за 2011-2012 роки хоча і виплачена позивачу із порушенням визначених договором строків, а саме у грудні 2013 року, проте у повному обсязі та з урахуванням інфляційних збитків та пені.

Апеляційний суд погодився із висновками районного суду, зазначивши при цьому також про те, що права позивача були відновлені відповідачем до подачі позову.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Скасовуючи попереднє судове рішення апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції вказав на неврахування судом того, що апеляційний суд не дав оцінки тому, чи допускають положення ст. ст. 13, 21, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України, а також умови договору оренди землі оплату орендної плати у будь-який період, наприклад 1 раз на 2-3 роки і чи свідчить це про належне виконання умов договору.

Проте апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 214, 315, 338 ЦПК України належним чином не виконав цю вказівку.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка, площею 2,72 га, що розташована на території Косівщинскої сільської ради Сумського району Сумської області.

04 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» укладено договір оренди вищевказаної землі строком на 5 років, зі сплатою ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5 % від грошової оцінки землі і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

У подальшому, 01 січня 2009 року, сторони уклали додатковий договір, яким строк оренди земельної ділянки збільшено до 10 років, а орендна плата встановлена на рівні 1 083 грн. 75 коп. за рік.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що орендна плата за 2011-2012 роки у розмірі 3 425 грн. 78 коп. була виплачена відповідачем у грудні 2013 року, тобто з порушенням строків, визначених договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені у договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України.

Відповідно до п. 12 договору оренди землі орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяці, тобто 30 грудня кожного року дії договору. Проте, орендар орендну плата за 2011-2012 роки сплатив позивачеві лише у грудні 2013 року.

Суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку, що на час пред'явлення позову права ОСОБА_3 були відновлені сплатою у грудні 2013 року заборгованості за 2011-2012 роки, оскільки сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, є підставою для розірвання такого договору незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться..

При цьому апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212, 214, 315 ЦПК України не перевірив, чи допускають умови договору оренди землі та ст. ст. 13, 21, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України оплату орендної плати у будь-який період, наприклад 1 раз на 2-3 роки і чи свідчить це про належне виконання умов договору.

Отже, апеляційний суд не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, належним чином не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Умнова