У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі: головуючого - Власова С.О.,

суддів - Панько В.Ф., Бондаренко Ю.О.,

при секретарі - Рогач О.Я.,

з участю: заявниці ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представника апелянта ОСОБА_3 -ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 грудня 2014 року по справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Ужгородське міськрайонне управління юстиції в Закарпатській області про визнання громадянина недієздатним за час життя,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її тітка ОСОБА_5, яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 і після її смерті вона звернулася до Першої нотаріальної контори м. Ужгород із заявою у шестимісячний строк про прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з тим, що для прийняття спадщини, вона не подала ряд документів і після звернення в Управління юстиції їй була надана усна відповідь, що для правильного оформлення спадщини заявниця повинна довести, що її тітка ОСОБА_5 дійсно з 1995 року по день смерті була під опікою та була психічно хворою, тобто недієздатною.

Заявниця зазначає, що відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії МСЕ №147304 з 06 лютого 1995 року ОСОБА_5 була інвалідом другої групи в зв'язку з психічним захворюванням. Через хворобу вона не розуміла і не могла розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребувала опіки. Дана обставина підтверджується випискою - епікрізом із хвороби №4296 психіатричного відділення Закарпатської обласної клінічної лікарні імені ОСОБА_6. Вищезгадані медичні документи детально роз'яснюють діагноз, який був у тітки, з якого часу вона хворіла та як наслідок підтверджують її недієздатність. У зв'язку із хворобою, заявниця змушена була доглядати тітку, тобто бути її опікуном. Довідкою виданою ЖРЕР №4 від 18.08.2009 року №2140 підтверджується, що ОСОБА_1 проживала разом з тіткою ОСОБА_5 у своїй власній квартирі, у якій остання була зареєстрована. Опікунські права заявниця юридично не оформила, хоча фактично вони виконувалися. ОСОБА_5 у зв'язку з тривалою психічною хворобою була недієздатною, і у зв'язку з тим, що недієздатність тітки не визначалася за час її життя, тому вже після смерті тітки ОСОБА_1 просила суд встановити даний факт за наявними доказами у справі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недієздатною з 1995 року до моменту смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживала за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22.10.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2014 року скасовано. В позові ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22.10.2015 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, скасувати оскаржуване рішення та залишити без розгляду заяву ОСОБА_1, оскільки існує спір про право.

Представник Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи, повідомлявся своєчасно та належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1, звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила визнати ОСОБА_5 недієздатною після смерті останньої.

За положеннями ст.ст. 39-41 ЦК України визнання судом фізичної особи недієздатною проводиться щодо особи, яка є живою на день ухвалення судового рішення, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5), тому визнання недієздатною особи, яка померла чинним законодавством не передбачено.

Як слідує з апеляційної скарги та додатків до неї, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у Подільському районному суді м. Києва розглядаються справи за позовом про визнання правочинів недійсними та повернення з незаконного володіння від недобросовісного набувача - ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1, та земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.03.1972 року №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від вирішення питання щодо дієздатності громадянина залежить можливість його участі у розв'язанні інших цивільних справ. Тому заяви про визнання громадянина недієздатним підлягають розглядові окремо від інших вимог. Одночасно з спором про право цивільне питання про недієздатність громадянина може вирішуватись судом лише в тому разі, коли спір виник після смерті цього громадянина.

Враховуючи те, що наявний спір про право на спадщину, який виник після смерті ОСОБА_5, то питання про недієздатність останньої може вирішуватися одночасно зі спором про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ч. 6 ст. 235, п.4 ч.1 ст.307, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 грудня 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа - Ужгородське міськрайонне управління юстиції в Закарпатській області про визнання громадянина недієздатним за час життя - залишити без розгляду.

Роз'яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов про визнання особи недієздатною, одночасно зі спором про право.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :