РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2016 сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Смілянського Є.А., при секретарі Гапон Т.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4 райдержадміністрації та ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельні ділянки та їх виділення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4 райдержадміністрації та ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельні ділянки та їх виділення.

ОСОБА_1 позов обгрунтувала тим, що 01.06.1996 року вона була прийнята на роботу та в члени КСП « Лазірки «, Оржицького району, Полтавської області на посаду куховарки з 01.06.1996 року. Державний акт на право колективної власності на землю КСП « Лазірки « був виданий 08.02.1996 року. Паювання землі КСП « Лазірки « проведено згідно розпорядження голови ОСОБА_4 райдержадміністрації від 24.12.1996 року № 557. Однак після паювання земель КСП « Лазірки « їй з невідомих причин не було виділено земельної частки ( паю ).

В кінці 2014 року при спілкуванні з односельцями їй стало відомо, що згідно звітних загальних зборів уповноважених КСП « Лазірки « від 14.02.1997 року вона була включена в члени КСП « Лазірки « та подана в списки на паювання земель, а згідно архівного витягу ОСОБА_4 райдержадміністрації Полтавської області від 19.10.2016 року № 01-39/М-77, який було виготовлено на підставі протоколу звітних загальних зборів уповноважених членів приватно-пайового підприємства « Лазірки « від 04.02.2000 року № 1 її було включено до додаткового списку на одержання майнового та земельного паю за № 29, тобто вона має право на земельну частку ( пай ).

З приводу отримання у власність земельної ділянки із резервного фонду вона звернулася до ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району на що отримала відмову, яка обґрунтована тим, що вся земля в межах населеного пункту та за межами населеного пункту зарезервована за учасниками АТО, що є порушенням чинного законодавства.

ОСОБА_2 позов обгрунтувала тим, що 03.03.1998 року вона була прийнята в члени КСП « Лазірки «, Оржицького району, Полтавської області на посаду доярки та була членом даного підприємства до 06.04.2006 року після чого звільнилася у зв»язку з виходом на пенсію. Державний акт на право колективної власності на землю КСП « Лазірки « був виданий 08.02.1996 року. Паювання землі КСП « Лазірки « проведено згідно розпорядження голови ОСОБА_4 райдержадміністрації від 24.12.1996 року № 557. Однак після паювання земель КСП « Лазірки « їй з невідомих причин не було виділено земельної частки ( паю ).

В кінці 2014 року при спілкуванні з односельцями їй стало відомо, що згідно звітних загальних зборів уповноважених членів ППП « Лазірки « від 04.02.2000 року № 1 вона була включена до додаткового списку на одержання майнового та земельного паю за № 7, тобто вона має право на земельну частку ( пай ).

З приводу отримання у власність земельної ділянки із резервного фонду вона звернулася до ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району на що отримала відмову, яка обґрунтована тим, що вся земля в межах населеного пункту та за межами населеного пункту зарезервована за учасниками АТО, що є порушенням чинного законодавства.

Позивачі та їх представник в судове засідання зявилися, позов підтримали повністю, прохали судові витрати віднести за рахунок позивачів.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради до суду не зявився, проте надав суду заяву, де прохали розглянути справу без їх участі, зазначив, що позова визнають повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 райдержадміністрації до суду не зявився, проте надав суду заяву, де прохав розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача ОСОБА_5 управління Держземагентства у Полтавській області до суду не з»явився, будучи неодноразово належним чином повідомленим про розгляд справи.

Представник третьої особи Відділу Держземагентства в ОСОБА_4 районі Полтавської області до суду не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд ухвалив розглянути справу без участі відповідачів та третьої особи.

Судом досліджено наступні докази, які визнаються допустимими та належними.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 прийнята на роботу кухаркою та в члени КСП « Лазірки « 01.06.1996 року.

Згідно архівного витягу ОСОБА_4 райдержадміністрації від 14.01.2016 року ОСОБА_1 прийнята в члени КСП згідно п. 6 рішення звітних загальних зборів уповноважених КСП « Лазірки « від 14.02.1997 року.

Згідно архівного витягу ОСОБА_4 райдержадміністрації від 19.10.2016 року ОСОБА_1 включена в додатковий список на одержання земельного паю згідно п. 29 рішення звітних загальних зборів уповноважених ППП « Лазірки « від 04.02.2000 року.

Згідно листа ОСОБА_3 сільської ради, Оржицького району, Полтавської області від 22.02.2016 року № 61 вільних земельних ділянок на території сільської ради немає у зв»язку з тим, що вони зарезервовані учасникам АТО.

Згідно повідомлення Відділу Держземагентства в ОСОБА_4 районі Полтавської області від 15.06.2015 року розмір паю площею 4, 52 умовних кадастрових гектари, переданих у колективну власність ксп « Лазірки « на території ОСОБА_3 сільської ради затверджено розпорядженням голови ОСОБА_4 райдержадміністрації від 24.12.1996 року № 557.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 прийнята на роботу дояркою та в члени КСП « Лазірки « 03.03.1998 року.

Згідно архівного витягу ОСОБА_4 райдержадміністрації від 14.01.2016 року ОСОБА_2 включена в додатковий список на одержання земельного паю згідно п. 7 рішення звітних загальних зборів уповноважених ППП « Лазірки « від 04.02.2000 року.

Згідно листа ОСОБА_3 сільської ради, Оржицького району, Полтавської області від 22.02.2016 року № 60 вільних земельних ділянок на території сільської ради немає у зв»язку з тим, що вони зарезервовані учасникам АТО.

Згідно свідчень ОСОБА_6 лише в кінці 2014 року він повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що вони мають право на земельний пай. Працівники підприємства могли і не знати про те, яке рішення прийняте уповноваженими щодо земельних паїв.

На підставі пояснень позивачів, їх представника та інших досліджених доказів судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 01.06.1996 року прийнята на роботу та в члени КСП « Лазірки «, Оржицького району, Полтавської області на посаду куховарки з 01.06.1996 року. Державний акт на право колективної власності на землю КСП « Лазірки « був виданий ( зареєстрований ) 08.02.1996 року за № 1. Паювання землі КСП « Лазірки « проведено згідно розпорядження голови ОСОБА_4 райдержадміністрації від 24.12.1996 року № 557. Після паювання земель КСП « Лазірки « ОСОБА_1 не було виділено земельної частки ( паю ).

В кінці 2014 року при спілкуванні з односельцями ОСОБА_1 стало відомо, що згідно рішення звітних загальних зборів уповноважених КСП « Лазірки « від 14.02.1997 року вона була включена в члени КСП « Лазірки « та подана в списки на паювання земель, а згідно архівного витягу ОСОБА_4 райдержадміністрації Полтавської області від 19.10.2016 року № 01-39/М-77, який було виготовлено на підставі протоколу звітних загальних зборів уповноважених членів приватно-пайового підприємства « Лазірки « від 04.02.2000 року № 1 її було включено до додаткового списку на одержання майнового та земельного паю за № 29, тобто вона має право на земельну частку ( пай ). Зазначене доводиться документальними доказами, а саме архівними витягами ОСОБА_4 райдержадміністрації.

З приводу отримання у власність земельної ділянки із резервного фонду ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 сільської ради, Оржицького району, Полтавської області на що отримала відмову, яка обґрунтована тим, що вся земля в межах населеного пункту та за межами населеного пункту зарезервована за учасниками АТО, що є порушенням чинного законодавства. Резервування земельних ділянок не є підставою для позбавлення права на земельну частку ( пай ).

ОСОБА_2 03.03.1998 року прийнята в члени КСП « Лазірки «, Оржицького району, Полтавської області на посаду доярки та була членом даного підприємства до 06.04.2006 року після чого звільнилася у зв»язку з виходом на пенсію. Державний акт на право колективної власності на землю КСП « Лазірки « був виданий ( зареєстрований ) 08.02.1996 року за № 1. Паювання землі КСП « Лазірки « проведено згідно розпорядження голови ОСОБА_4 райдержадміністрації від 24.12.1996 року № 557. Після паювання земель КСП « Лазірки « ОСОБА_2 не було виділено земельної частки ( паю ).

В кінці 2014 року при спілкуванні з односельцями ОСОБА_2 стало відомо, що згідно рішення звітних загальних зборів уповноважених членів ППП « Лазірки « від 04.02.2000 року № 1 вона була включена до додаткового списку на одержання майнового та земельного паю за № 7, тобто вона має право на земельну частку ( пай ). Зазначене доводиться документальними доказами, а саме архівними витягами ОСОБА_4 райдержадміністрації.

З приводу отримання у власність земельної ділянки із резервного фонду ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3 сільської ради, Оржицького району, Полтавської області на що отримала відмову, яка обґрунтована тим, що вся земля в межах населеного пункту та за межами населеного пункту зарезервована за учасниками АТО, що є порушенням чинного законодавства. Резервування земельних ділянок не є підставою для позбавлення права на земельну частку ( пай ).

Про застосування строку позовної давності, особи, які приймають участь в розгляді справи суду не заявляли.

Згідно п. 2 Указу Президента України « Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям « від 08.08.1995 року право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв ) « право на земельну частку ( пай ) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв ) « право особи на земельну частку ( пай ) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв ) « документом, що посвідчує право на земельну частку ( пай ) є рішення суду про визнання права на земельну частку ( пай ).

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно п. « а « ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За таких обставин позов слід задовольнити. Судові витрати віднести за рахунок позивачів згідно їх заяв.

На підставі статей 15, 16, 267 ч. 3, 328 ч. 1 ЦК України, статей 12, 122, 152 Земельного кодексу України, статей 1 - 2 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв ) «, Указу Президента України « Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям « від 08.08.1995 року, керуючись статтями 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропущений для звернення до суду строк позовної давності.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 райдержадміністрації відмовити.

Позова в частині вимог до ОСОБА_3 сільської ради, Оржицького району, Полтавської області та ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку ( пай ) площею 4, 52 умовних кадастрових гектари та виділити із земель ОСОБА_3 сільської ради, Оржицького району, Полтавської області земельну частку ( пай ) у розмірах, встановлених на території ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку ( пай ) площею 4, 52 умовних кадастрових гектари та виділити із земель ОСОБА_3 сільської ради, Оржицького району, Полтавської області земельну частку ( пай ) у розмірах, встановлених на території ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області.

Судові витрати віднести за рахунок позивачів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Оржицький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: