УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Енергобанк», треті особи: ОСОБА_5, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Енергобанк», про визнання права вкладника за договором на вклад та права на відшкодування заборгованості за вкладом, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою адвокатом ТатухоюМарією Дмитрівною, на рішення апеляційного суду Львівської області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно просив визнати за ним право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 6 200,00 доларів США за договором № ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку, укладеного 29 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та публічним акціонерним товариством «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк»), за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 29 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Енергобанк» укладено договір № ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку на суму 12 000,00 доларів США, строком повернення - 30 січня

2015 року.

Позивач вказував, що між ним та ОСОБА_5 15 січня 2015 року укладено договір відступлення прав вимоги за вказаним вище договором про строковий банківський вклад на частину вкладу в сумі 6 200,00 доларів США, про що 16 січня 2015 року ОСОБА_5 письмово повідомила відділення № 1 ПАТ «Енергобанк», повторно 25 лютого 2015 року - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк», а 28 липня 2015 року - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Енергобанк».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 12 лютого 2015 року № 96 «Про віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 лютого 2015 року № 29 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк», згідно з яким з 13 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк».

Також позивач зазначав, що 09 квітня 2015 року він звертався до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк», а 07 квітня 2015 року до відділення №1 ПАТ «Енергобанк», проте відповіді на отримав.

Посилаючись на те, що він ще до введення тимчасової адміністрації звертався з письмовою вимогою до ПАТ «Енергобанк» про повернення йому частини грошових коштів в сумі 6200,00 доларів США, ОСОБА_4 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 27 січня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право вкладника за договором ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку, укладеного 29 грудня 2014 року з ПАТ «Енергобанк», на частину вкладу в сумі 6200.00 доларів США.

Визнано за ОСОБА_4 право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 6 200,00 доларів США за договором ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку, укладеного

29 грудня 2014 року з ПАТ «Енергобанк», за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Енергобанк» задоволено частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 - Татуха М.Д., посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ПАТ «Енергобанк» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що внаслідок відступлення ОСОБА_5 позивачеві ОСОБА_4 права вимоги за вказаним договором про строковий банківський вклад, позивач, як власник депозитного вкладу у розмірі 6 200,00 доларів США, набув право на відшкодування заборгованості за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахував правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15, яка є обов'язковою для усіх судів України, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення повних вимог, заявлених до ПАТ «Енергобанк», який не уповноважений вчиняти будь-які дії на відновлення порушених прав позивача, як кредитора банку.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду про те, що позов заявлено саме до банку як до відповідача, а не до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який у справі є третьою особою без самостійних вимог, а тому цей спір не носить публічно-правового характеру, у зв'язку із чим суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану адвокатом Татухою Марією Дмитрівною, відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

О.В. Попович