Справа №201/859/16-ц (2/201/1072/2016)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «АІГ Україна Страхова Компанія» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 21 січня 2016 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПрАТ «АІГ Україна Страхова Компанія» про стягнення страхового відшкодування (а. с. 3-8).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві та у судовому засіданні посилалась на те, що 24 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «АІГ Україна Страхова Компанія» був укладений договір страхування майнових інтересів, що повязані з: життям, здоровям, працездатністю страхувальника; відповідальністю страхувальника в результаті завдання ним ненавмисного тілесного ушкодження третій особі; володінням і користуванням страхувальником/застрахованою особою майном за межами України. Під час перебування в Австрії: 13 липня 2015 року з ОСОБА_3 відбувся нещасний випадок, внаслідок якого позивач зазнала тяжкої травми, яка погрожувала її життю та потребувала негайного медичного втручання, проте у звязку з перебуванням у тяжкому фізичному та психологічному стані ОСОБА_3 не мала можливості повідомити відповідача про настання страхового випадку, а рідні позивача не змогли звязатись зі страховою компанією телефонним звязком позивач особисто понесла витрати на медичний огляд, транспортування до лікарні та оперативне лікування в загальному розмірі 11 165,19 Євро. Проте відповідачем в якості страхового відшкодування було виплачено позивачу 544,81 Євро. У звязку із зазначеним ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування збитків 284 618,34 грн., з яких 271 792,02 грн. страхове відшкодування, 12 826,32 грн. штрафні санкції; витрати повязані з розглядом даної справи у розмірі 2846,18 грн.; зобовязати відповідача перерахувати грошові кошти на картковий рахунок ОСОБА_3 у ПАТ КБ «Приватбанк», картка № 115828, ІПН НОМЕР_1.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник ПрАТ «АІГ Україна Страхова Компанія» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на недотримання страхувальником ОСОБА_3 умов укладеного між сторонами договору страхування, а саме: щодо необхідності звязатись зі страховою компанією, узгодити із страховиком дії повязані з лікуванням та отриманням інших платних послуг, проте не дивлячись на це відповідачем було виплачено позивачу грошові кошти у розмірі 544,81 Євро.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти.

24 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «АІГ Україна Страхова Компанія» був укладений договір за № DNFVTJ-148WOHM страхування майнових інтересів, що повязані з: життям, здоровям, працездатністю страхувальника; відповідальністю страхувальника в результаті завдання ним ненавмисного тілесного ушкодження третій особі; володінням і користуванням страхувальником/застрахованою особою майном за межами України (а. с. 10-11).

З пояснень, наданих представниками сторін у судовому засіданні, а також з матеріалів справи судом встановлено, що під час перебування в Австрії 13 липня 2015 року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач зазначала серйозної травми ноги, у звязку з чим потребувала негайної медичної допомоги.

З пояснень наданих представником інтересів позивача у судовому засіданні вбачається, що після травми за станом здоровя ОСОБА_3 не мала можливості повідомити страхову компанію про настання страхового випадку, тому дану функцію на себе взяли рідні ОСОБА_3, проте вони не змогли телефонним звязком звязатись зі страховою компанією, оскільки телефони не відповідали. Лікарня затримала прийом позивача доки рідні не надали до лікарні договір добровільного медичного страхування для подорожуючих за кордон № DNFVTJ-148WOHM від 24 вересня 2014 року. Працівники лікарні контактували з ПрАТ «АІГ Україна Страхова Компанія».

Оскільки життю ОСОБА_3 внаслідок даного нещасного випадку загрожувала небезпека, вона особисто понесла витрати на медичний огляд, транспортування в лікарню та оперативне лікування в загальному розмірі 11 165,19 євро, а саме: 234,61 євро за первинну допомогу, 16,00 євро вартість диску для рентгену, 25,00 євро вартість милиць, 216,00 євро вартість транспортування каретою швидкої допомоги, 3000,00 євро передоплата за операцію групи V, 3012,76 євро оплата за операцію групи V, 69,20 євро вартість медикаментів, 3453,60 євро вартість перебування на стаціонарному лікуванні в лікарні, 1138,02 євро вартість радіології, хірургії, амбулаторії. Надання позивачу вказаних медичних послуг та сплату нею за них підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 18-47, 49-50).

На заяву ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування від 03 серпня 2015 року на наслідками події, що мала місце 13 липня 2015 року, ПрАТ «АІГ Україна Страхова Компанія» виплатило «виправдані медичні витрати» ОСОБА_3 544,81 євро, що становить: 234,61 євро витрати за взернення до клініки, 25,00 євро витрати на милиці, 69,20 євро витрати на медикаменти, 216,00 євро витрати на транспортування каретою швидкої допомоги (а. с. 16-17).

Щодо решти компенсації понесених позивачем витрат, повязаних з її лікуванням відповідач не зазначив про конкретні причини їх невиплати, проте в листі за вих. № 138 від 16 листопада 2015 року, адресованого ОСОБА_3, процитовані п.п. 2.4., 3.22, 4.28 укладеного між сторонами договору страхування, в яких йдеться про те, що якщо страхувальник мав можливість повідомити про настання страхового випадку, проте не зробив цього максимальне покриття обмежується сумою в 50,00 доларів США; також йдеться про необхідність узгодження із страховиком усіх дій, повязаних з лікуванням та отриманням інших платних послуг в разі нещасного випадку (а. с. 16-17).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею 990 ЦК України, а також ст. 25 ЗУ «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення її порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом п ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

За умовами укладеного між сторонами договору страхування страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку письмово, як можна раніше, але у будь-якому випадку до закінчення 30 днів після настання такого випадку.

Аналізуючи фактичні обставини справи в контексті викладених норм права суд приходить до висновку щодо неправомірності відмови відповідача позивачу у виплаті повної суми страхового відшкодування за страховим випадком, про який було повідомлено у строки, встановлені відповідним договором страхування, у звязку з чим суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 271 792,02 грн., що є еквівалентом 10620,38 євро (різниці між понесеними витратами у розмірі 11165,19 євро та розміром виплаченого страхового відшкодування у розмірі 544,81 євро).

Приймаючи таке рішення суд виходив з того, що визнавши нещасний випадок, який стався з ОСОБА_3 в Австрії 13 липня 2015 року, страховим випадком, ПрАТ «АІГ Україна Страхова Компанія» на власний розсуд визначило «виправдані витрати», понесені позивачем, у розмірі 544,81 євро. При цьому, суд вважає, що відповідачем не було прийнято до уваги характер понесеної позивачем травми з можливими негативними наслідками для її здоровя та навіть життя у разі зволікання з оперативним втручанням, тому визначення решти понесених позивачем витрат на медичну допомогу як невиправданих витрат та як наслідок відмову у їх відшкодуванні на підставі не узгодження із страховиком дій, повязаних з лікуванням та отриманням інших платних послуг суд вважає необґрунтованим.

Крім того, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою визначено, що боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; враховуючи те, що строк страхової виплати настав 14 вересня 2015 року, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 271 792,02 грн. за період з 14 вересня 2015 року по 15 січня 2016 року, що становить 2770,04 грн. та інфляційних втрат у розмірі 10 056,28 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобовязання відповідача перерахувати грошові кошти на відповідний картковий рахунок позивача, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні як у необґрунтованому.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, понесених останньою при зверненні до суду з даним позовом 2846,18 грн. (а. с. 9).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 526, 614, 625, 629, 979, 988, 990 ЦК України, ст. ст. 20, 25 ЗУ «Про страхування», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «АІГ Україна Страхова Компанія» на користь ОСОБА_3 в якості відшкодування збитків 284 618 (двісті вісімдесят чотири тисячі шістсот вісімнадцять) грн. 34 коп., з яких 271 792,02 грн. страхове відшкодування, 2770,04 грн. розмір 3-х% річних за прострочення виплати, 10 056,28 грн - інфляційні втрати.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «АІГ Україна Страхова Компанія» на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 2846 (дві тисячі вісімсот сорок шість) грн. 18 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

ОСОБА_4 Черновськой