АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7760/16 Справа № 201/6343/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Жовтневого відділу виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій державного виконавця,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Жовтневий ВДВС) ОСОБА_3 про визнати неправомірними дії державного виконавця Жовтневого ВДВС ОСОБА_3 з відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на все майно боржника, скасування постанов №50636026 про відкриття виконавчого провадження, про арешт всього майна боржника та оголошення заборони його відчуження винесених 31 березня 2016 року, про стягнення виконавчого збору від 08 квітня 2016 року, зобовязання державного виконавця Жовтневого ВДВС ОСОБА_3 виключити записи з відповідних реєстрів обтяжень майна про арешт всього майна, поновити ОСОБА_2 строк для добровільного виконання (з урахуванням уточнених вимог).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення її вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 березня 2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50636026 з примусового виконання виконавчого листа №201/6343/13-ц від 26 лютого 2015 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості у сумі 8 763 грн. 28 коп.

Також, 31 березня 2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2, у межах суми звернення стягнення 8 763 грн. 28 коп., а також ОСОБА_2 було заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить, а 01 квітня 2016 року вищезазначені постанови були направлена ОСОБА_2

Згідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у квітні 2015 року вже зверталася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії старшого державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 про скасування постанов, в якій посилалася на те, що відповідно до виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 20 червня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 8 763,28 грн.

Державним виконавцем Жовтневого ВДВС ОСОБА_5 20 березня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа у справі № 201/6343/13-ц та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року, яка набрала законної сили, скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Горілого К.К. задоволено частково, постанови ВП № 46917025 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 20 березня 2015 року, а також постанову про розшук майна боржника від 09 квітня 2015 року скасовано. (а.с. 9, 10).

22 грудня 2015 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ОСОБА_5 повернуто стягувачу виконавчий лист № 201/6343/13-ц, у звязку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення та усі заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 121 122).

За ч. 5 ст. 47 даного Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відтак, 25 березня 2016 року до Жовтневого ВДВС повторно надійшла заява про відкриття виконавчого провадження разом із оригіналом виконавчого листа №201/6343/13-ц, виданого 26 лютого 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 8 763 грн. 28 коп. (а.с.18 - 20), а тому 31 березня 2016 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС ОСОБА_3 було вдруге винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50636026 з примусового виконання виконавчого листа №201/6343/13-ц цього ж рішення суду (а.с. 5, 18 - 20), яку 01 квітня 2016 року направлено ОСОБА_2 (а.с. 6).

Як не заперечує представник ОСОБА_2 і підтверджується матеріалами справи, постанову про відкриття виконавчого провадження вона отримала 11 квітня 2016 року (а.с. 108).

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ОСОБА_3 від 08 квітня 2016 року прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 876,33 грн. (а.с. 118).

У звязку із тим, що постанову про відкриття провадження боржник отримала лише 11 квітня 2016 року, постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ОСОБА_3 від 13 квітня 2016 року було відкладено провадження виконавчих дій та надано боржнику строк до 18 квітня 2016 року для добровільного виконання рішення суду (а.с. 117).

Проте як вбачається з матеріалів справи жодних дій, спрямованих на добровільне виконання рішення ОСОБА_2 не вчинено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв посилання представника заявника, що скаржниця була позбавлена можливості добровільно виконати рішення суду, оскільки вона знала про необхідність його виконання вже 11 квітня 2016 року і станом до 18 квітня 2016 року не виконала його, у звязку з чим суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову в задоволенні скарги в цій частині.

Разом з цим, з ухвалою суду про відмову в задоволенні скарги про скасування постанови про арешт всього майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 31 березня 2016 року та про зобовязання державного виконавця Жовтневого ВДВС ОСОБА_3 виключити записи з відповідних реєстрів обтяжень майна про арешт всього майна, колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 31 березня 2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50636026, якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2, у межах суми звернення стягнення 8 763 грн. 28 коп., а також ОСОБА_2 було заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить та дані про таку заборону були внесені в реєстри.

Відповідно до ст. 383 ЦК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 31 березня 2016 року) стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця, а частиною 7 цієї статті передбачено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Як випливає із фактичних обставин справи, державним виконавцем Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було порушено норми діючого законодавства в частині накладення арешту на все майно скаржника, оскільки згідно із виконавчим листом, виданим Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 20 червня 2015 року, передбачено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 8 763,28 грн., яка не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки розмір мнімальної заробітної плати станом на 31 березня 2016 року складає 1378 грн. (десять мінімальних заробітних плат 13780 грн.), а тому арешт всього майна згідно постанови державного виконавця є порушенням норм цього Закону.

Крім того, відповідно до ч. 2, 8 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Всупереч вказаним нормам законодавства, державний виконавець не вжив заходів перевірки майнового стану скаржника, питання щодо достатності грошових коштів для погашення суми заборгованості не вирішив.

Виходячи з викладеного, постанова ВП № 50636026 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 31 березня 2016 року винесена з порушенням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвалу суду в частині відмови в скасуванні постанови про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження необхідно скасувати та в цій частині постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову ВП № 50636026 про арешт всього майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 31 березня 2016 року, а також зобовязати державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції виключити записи про арешт всього майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2016 року в частині відмови в скасуванні постанови про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження скасувати та в цій частині постановити нову ухвалу.

Скасувати постанову ВП № 50636026 про арешт всього майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 31 березня 2016 року.

Зобовязати державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 виключити записи про арешт всього майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді