Справа № 323/1224/16-ц
26.04.2016 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Свириденко О.С., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
14 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 24 вересня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надала ОСОБА_3 майнову позику у розмірі - чотири тисячі шістсот п"ятдесят гривень. У підтвердження отримання відповідачем зазначених грошових коштів, остання передала позивачу власноручно написану нею розписку.
Згідно п.4.1 зазначеного договору боржник зобов"язувалася повернути зазначену позику у повному обсязі до 10 листопада 2015 року.
Станом на 27 січня 2016 року відповідач зазначену позику позивачу не повернула, навіть частково.
- суму неповернутої грошової позички (станом на 27 січня 2016 року) - 4650,00 грн;
- сума збитків від інфляційних процесів (з 11 листопада 2015 року по 27 січня 2016 року) - 126,20 грн.
Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах позивача наполягає, прохає їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала.
Звертаючи увагу, що відповідач не зявилася, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, про що представник позивача не заперечує.
Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики (а.с.7), згідно якого позивач надала ОСОБА_3 майнову позику у розмірі - чотири тисячі шістсот п"ятдесят гривень.
Факт отримання відповідачем зазначених грошових коштів, стверджується власноручно написаною ОСОБА_3 розпискою.(а.с.8).
Зазначена розписка відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 ЦК України, і також слугує доказом укладення договору позики.
Відповідно до досягнутої домовленості Відповідач повинна була повернути грошові кошти не пізніше 10 листопада 2015 року, відповідно до п.4.1.
Грошових коштів отриманих від позивача відповідач на теперішній час не повернула.
У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК і є право відношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг.
Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до ст..1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін. Проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір вважається безпроцентним якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п»ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не повязаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того, згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення на її користь суми боргу, підлягають задоволенню, оскільки згідно ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а в судовому засіданні факт передачі грошей знайшов підтвердження, зважаючи на пояснення представника позивача та договору позикик і розписки, оригінали яких також були дослідженні в судовому засіданні.
У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує понесені нею витрати зі сплати судового збору при подачі позову в розмірі 551,20 грн, оскільки ці витрати підтверджені документально квитанцією №QS79899101 від 27 січня 2016 року.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215, 218, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 264, 509, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, основну суму боргу за договором позики від 24 вересня 2015 року у розмірі 4650,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, суму збитків від інфляційних процесів за період з 10 листопада 2015 року по 27 січня 2016 року у розмірі 126,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: О.В. Плечищева