АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2934/16 Справа № 208/1772/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 "Приватбанк" звернулось з позовом, який уточнено у квітні 2015 року, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.2-3, 31-33).

Позивач зазначав, що 23.03.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DZHCGK00770421, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 22000,00 доларів США на термін до 22.03.2027 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 19.12.2014 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 76181,60 доларів США, яка складається із наступного: 20066,62 доларів США - заборгованість за кредитом; 19117,20 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3124,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 33873,78 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язання за договором №DZHCGK00770421 між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

Відповідно до п.5 договору поруки банк направив на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором №DZHCGK00770421, яка залишена без задоволення.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року у розмірі 76181,60 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.12.2014 року складає 1200622,02 грн., з яких: 20066,62 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 316249,93 грн.; 19117,20 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 301287,07 грн.; 3124,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно 49234,24 грн.; 33873,78 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що еквівалентно 533850,78 грн., та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.102-104).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.107-109).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України, згідно якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із справи видно, що 23.03.2007 року між Приватбанком, назва якого змінена на ПАТ КБ "Приватбанк"(а.с.21), та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DZHCGK00770421, за умовами якого остання отримала 23.03.2007 року кредит у розмірі 22000,00 доларів США на придбання квартири та 3960,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 22 березня 2027 року. Періодом сплати визначено період з «25» по «30» число кожного місяця(а.с.13-14).

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року між Приватбанком, назва якого змінена на ПАТ КБ "Приватбанк"(а.с.21), та ОСОБА_3 укладено договір поруки №DZHCGK00770421/1 від 23.03.2007 року, за положеннями п.2 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків(а.с.17).

Пунктами 11,12 договору поруки №DZHCGK00770421/1 від 23.03.2007 року визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5(п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором(а.с.17).

Станом на 19.12.2014 року позивач визначив у позичальника ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року у розмірі 76 181,60 доларів США, яка складається із наступного: 20 066,62 доларів США - заборгованість за кредитом; 19 117,20 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 124,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 33 873,78 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що наведено ПАТ КБ "Приватбанк" у розрахунку заборгованості станом на 19.12.2014 року(а.с.5-8).

Відмовляючи ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову, суд зазначив, що рішенням суду від 26.09.2011 року, що набрало законної сили, у рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором №DZHCGK00770421 у розмірі 22 674,62 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру, розташовану за адресою: м.Дніпродзержинськ, пров.Більшовицький, 19-24. Вказана сума заборгованості, що виникла станом на 06.02.2009 року, не виключена позивачем із розрахунку заборгованості, що визначена по даній справі. Також суд зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно зі стягненням заборгованості за кредитним договором є стягненням заборгованості у подвійному розмірі, а тому позов є необгрунтованим.

Такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2011 року у справі №2-78-11 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання дій незаконними, позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року в розмірі 22674,62 доларів США звернуто стягнення на квартиру, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, пров.БільшовицькийАДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки(на підставі договору іпотеки №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іною особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселено ОСОБА_2, яка зареєстрована і проживає у квартирі, розташованій за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, пров.БільшовицькийАДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м.Дніпродзержинська. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат(а.с.47-48).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2011 року в частині виселення ОСОБА_2, яка зареєстрована і проживає у квартирі, розташованій за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, пров.БільшовицькийАДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м.Дніпродзержинська, якасовано, в цій частині в задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін(а.с.49-50).

Із дослідженої судом апеляційної інстанції справи №2-78-11, вбачається, що судові рішення набрали законної сили, судове рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, не виконано, предмет іпотеки не реалізовано, і відповідно, погашення вимог кредитора за рахунок іпотеки не відбулося.

У абз. 1, 2 п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, зокрема шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Отже, зобов'язання позичальника за кредитним договором №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року не припинилися, право вимоги кредитора про повернення кредиту, сплаті процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором підлягає судовому захисту.

Як видно із справи, розмір заборгованості за кредитним договором №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року, що визначений ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 19.12.2014 року, позичальник ОСОБА_2 та поручитель ОСОБА_3, які належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в апеляційній інстанції (а.с.168,169), не спростували.

Доказів в розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме про сплату визначеної ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 19.12.2014 року заборгованості та проведення виконання зобов'язання належним чином, відповідачі у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, не надали.

Із розрахунку заборгованості, складеного ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 19.12.2014 року, та виписки з рахунку за період з 23.03.2007 року по 21.04.2016 року, вбачається, що ОСОБА_2 періодично сплачувала відповідні грошові суми на погашення заборгованості за кредитним договором №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року, останній платіж сплачено 06 листопада 2013 року(а.с.5-8, 147-149).

Як видно із справи, з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось 04.03.2015 року(а.с.2-4), тобто в межах позовної давності, яка згідно ст.257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки.

Отже, вимоги ОСОБА_2 про застосування позовної давності, про що зазначено у заяві від 05.01.2016 року(а.с.98), є необгрунтованими.

Враховуючи невиконання позичальником умов кредитного договору №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року та наявність заборгованості, розмір якої підтверджується зазначеними доказами, колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову протирічить фактичним обставинам справи та нормам діючого законодавства, що регулюють правовідносини, які склались між сторонами у зв'язку з укладеним договором №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року про надання кредитних грошових коштів, а відтак рішення суду першої інстанції на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ "Приватбанк".

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідачів пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що визначена позивачем у доларах США, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За правилами ч.1,3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Враховуючи, що чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Отже, з відповідачів підлягає стягненню пеня у національній валюті України - гривні.

За змістом положень ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення - ч.3 ст.551 ЦК України.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, розмір заборгованості за кредитом, курс гривні відповідно до службового розпорядження НБУ(а.с.9), колегія суддів вважає можливим визначити до стягнення пеню у розмірі 20 000 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3654,00 грн., сплачений ПАТ КБ "Приватбанк"(а.с.1), підлягає стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" по 1827,00 грн. з кожного (3654,00 грн. : 2 = 1827,00 грн.)

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року станом на 19.12.2014 року у розмірі 42 307,82 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.12.2014 року складає 666 771,24 грн., з яких: 20066,62 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 316249,93 грн.; 19117,20 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 301287,07 грн.; 3124,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно 49234,24 грн.; та 20 000 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 "Приватбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 "Приватбанк" на повернення судових витрат по сплаті судового збору по 1827,00 грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -