23.05.2016 637/236/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2016 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю :секретаря - Кучер А.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Харківської області про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

3 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з вищевказаною позовною заявою.

В судовому засідання представник позивача ,що діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити , в обгрунування позовних вимог зазначила , що під час оформлення спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 зясувалось, що на спадковий будинок № 1а, розташований по вул. Дружби в с. Огурцівка Шевченківського району Харківської області рахується заборона на відсудження , внесена до Єдиного реєстру заборон на відсудження 30 червня 2004 року. Даний житловий будинок був придбаний батьком у ОСОБА_5 згідно договору купівлі - продажу від 16 червня 2004 року, завіреного приватним нотаріусом. На час покупки будинок іншому нікому не продавався, не був подарований, іншим способом не відчужений, під заставою,забороною не перебував, судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб як у межах так і за межами України , немає, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений. Догорів зареєстрований в КП « ШБТІ» 16 червня 2004 року. Заборона була накладена ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою Харківської області на підставі договору застави від 05 грудня 1990 року, власником житлового будинку ОСОБА_6, яка внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 30 червня 2004 року за № 45763. Про дану особу позивачу нічого не відомо, так як на день укладення договору купівлі-продажу батьком позивача ОСОБА_4, обтяжень на вищезазначеному житловому будинку не було, тобто заборона була складена , після придбання будинку але з яких підстав невідомо. В адміністративному порядку зняти заборону з житлового будинку неможливо.

Тому позивач звернулася до суду та просить зняти заборону на відчуження з нерухомого майна будинку №1 а по вул. Дружби в с. Огурцівка, Шевченківського району Харківської області, яке внесене в Єдиний реєстр заборон на відчуждення обєктів нерухомого майна за №45763, 30 червня 2004 року на підставі договору застави від 5 грудня 1990 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Хакрівської області, в судове засідання не зявилася надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_2 не заперечує.

Суд заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку, засвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 від 16 червня 2004 року вбачається, що між ОСОБА_5, яка є власником житлового будинку №1-А розташованого по вул.Дружби в с.Огурцівка Шевченківскього району Харківської області , посвідченого свідоцтвом про право власності на даниий житловий будинок, виданого виконкомом ОСОБА_3 селищної ради народних депутатів 25 квітня 1996 року та ОСОБА_4 укладено договір з якого витікає, що ОСОБА_4 придбав вищевказаний житловий будинок. Продаж житлового будинку вчинявся за домовленістю сторін за 31738.00 гривень, які були сплачені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 до підписання даного договору. Також зазначено, що за свідченням ОСОБА_5, відчужений житловий будинок на момент укладення цього договору, нікому іншому не проданий, не подарений, іншим способом не відчужений, під заставою (в тому числі податковою), забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб як умежах, так і за межами України немає, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений. Відсутність заборони відчуження будинку на той період підтверджувалось: довідкою від 15 червня 2004 року, яку отримав при реєстрації даного договору приватний нотаріус ОСОБА_7, з Єдиного реєстру заборон віджуження обєктів нерухомого майна, та витягу від 15 червня 2004 року з Державного реєстру застав рухомого майна податкову заставу ДП Інформаційний центр Міністерства юстиції України.

Відповідно державних актів на право власності на земельну ділянку (серія ЯА №564680 та серія ЯА564681 від 11 серпня 2006 року) виданих ОСОБА_3 селищною радою Харківської області на підставі Договора купівлі-продажу житлового будинку від 16 червня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №79: ВВЕ №177327, ОСОБА_4 є власником земельних ділянок: площею 0.0844 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в с.Огурцівка вул.Дружби, 1-А Шевченківського району Харківської області, а також площею 0.1228 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована в с.Огурцівка Шевченківського району Харківської області.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 червня 2004 року та домової книги для реєстрації громадян проживаючих в ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться власником ОСОБА_4, з яким в даному будинку зареєстрована і позивачка за справою ОСОБА_2 Також вбачається, що до купівлі даного будинку, значилася власником ОСОБА_5, більше ніяких осіб зареєстрованими з нею не значилося.

Свідоцтвом про народження (серія V-ВЛ №317044 виданого ОСОБА_3 РАЦС Харківської області від 20 березня 1991 року) вбачається, що ОСОБА_2 народилася 5 березня 1991 року, її батьками відповідно зазначені: батько - ОСОБА_4, мати ОСОБА_8.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серія І-ВЛ №406027, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_3 РУЮ Харківської області від 21 вересня 2013 року) батько позивача ОСОБА_4, помер 15 вересня 2013 року.

З відмову за №17/01-16 від 13 січня 2016 року ОСОБА_3 державного нотаріальної контори щодо оформлення спадщини зазначено , що на спадкове майно було накладено заборону 30 червня 2004 року на підставі договору застави від 05 грудня 1990 року, відповідно до якої власником цього будинку була гр.ОСОБА_6 та позивачу рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

Довідкою №1186/01-21 наданою завідувачем Харківського обласного державного нотаріального архіву ОСОБА_9 від 27 квітня 2016 року засвідчено, що за наявними в архіві документами, згідно з документами фонду №97 «ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Харківської області», в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 05 грудня 1990 року записів про посвідчення договорів застави не знайдено.

З відповіді №14 директора КП «ОСОБА_3 БТІ» Харківської області від 18 травня 2016 року вбачається, що власниками житлового будинку станом на 31 грудня 2012 року в архівних реєстраційних матеріалах підприємства за адресою: с.Огурцівка вул.Дружби, 1-А Шевченківського району Харківської області значились ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності видане 25 квітня 1996 року рішення №143 виконавчого ОСОБА_3 селищної ради від 18 квітня 1996 року; ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу від 16 червня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 за Р №79.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майномна власний розсуд.

Статтєю 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За правилами ст.. 391 Цивільного кодексу України право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту статті 16 Цивільного кодексу України вбачається ,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Статєю 41 Конституцією України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.212 Цивільного кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані докази у їх сукупності ,надавши їм належну правову оцінку , суд дійшов до висновку , що правових підстав для накладення заборони на відчуження на вищевказане домоволодіння відсутня. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,209Ю212-125 ЦПК України, ст.212, 317,319 ,391 Цивільного кодексу Укарїни, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Статті 41 Конституцією України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Харківської області про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти заборону на відчуження з нерухомого майна, яке внесене в Єдиний реєстр заборон на відчуждення обєктів нерухомого майна за №45763 на будинок №1 а по вул. Дружби в с. Огурцівка, Шевченківського району Харківської області, накладену 30 червня 2004 року на підставі договору застави від 5 грудня 1990 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ