233 № 233/6125/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О.О.,

за участі секретаря Сухоставець Т.А.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у поданій нею до суду 27.10.2015 р. позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 7000,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яка дорівнює вартості належної їй корови, у судовому засіданні підтримала первісно заявлені позовні вимоги, пославшись на таке:

За місцем її фактичного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, вона займається домашнім тваринництвом, зокрема вирощує корів.

Всі власники крупної рогатої худоби, які проживають по сусідству із нею, домовились випасати худобу на пасовищах, що знаходяться поблизу селища «Червоний» в м. Костянтинівці.

Так, 07 серпня 2013 року всі корови після закінчення випасу були розпущенні з пасовища і за звичкою інстинктивно йшли до дворів, де проживають їх власники. Належна їй молода корова, вік якої складав 7 місяців, після закінчення випасу також йшла в напрямку її (позивача) оселі.

Дорогою до додому вона (позивачка) відвела до двору дому свого знайомого його худобу, а належну їй корову на подвіря її дому завела ОСОБА_5

Вранці наступного дня вона побачила, що належна їй корова відсутня.

Не знайшовши корову у селищі «Червоний» і подумавши, що корову вкрали, оскільки тварина була приучена до того, щоб після випасу йти до двору дому власника, вона повідомила про пропажу Костянтинівський міський відділ ГУМВС України в Донецькій області.

Робітники міліції, які прибули за її повідомленням за місцем її проживання, зясували, що тварину завела до себе у двір, розташований по вул. Барнаульська, 7, її сусідка ОСОБА_3, яка пояснила, що побачила безпритульну тварину, завела її до свого подвіря, де привязала, але зранку наступного дня побачила, що тварина зникла.

В подальшому робітниками міліції було відкрито кримінальне провадження, яке після проведення певних слідчих дій було закрито за відсутності події кримінального правопорушення.

Вважає, що відповідачка, яка не повідомила її або правоохоронні органи про знаходження у неї знайденої тварини, як безпритульної, за приписами статті 340 Цивільного кодексу України має відшкодувати їй спричинену матеріальну шкоду, розмір якої складає 7000,00 грн. вартості належної їй (позивачці) корови, яка до теперішнього часу не повернута.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позов підтримав за наведених у позовній заяві підстав.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що 07.08.2013 р., близько 23 години, коли вона знаходилася за місцем свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, їй на мобільний телефон подзвонила сусідка ОСОБА_6, яка повідомила, що біля оселі останньої знаходиться безпритульна корова, та попросила увести тварину. Вона погодилася, оскільки знає усіх місцевих корів та їх господарів. Коли вона підійшла до дому ОСОБА_6, то побачила корову телицю, належну позивачці ОСОБА_1 Вона одразу подзвонила на мобільний телефон ОСОБА_1, яка їй не відповіла. Після цього вона зробила спробу відвести корову до подвіря ОСОБА_1 Проте, коли погукала ОСОБА_1, та не вийшла, оскільки в цей час, як їй відомо, вживала алкогольні напої, а на подвіря позивачки вона зайти не змогла, оскільки при вході знаходилася дворова собака, що злякало корову. Тоді вона відвела корову до подвіря свого дому задля того, щоб тварина не загубилася і не створювала проблем мешканцям селища, оскільки на корову, що тинялася вулицями селища, здійняли галас місцеві собаки. На подвірї свого дому вона залишила корову ОСОБА_1 привязаною до дерева, а коли рано вранці близько 04-30 прокинулася, побачила, що корова зникла. Підручні засоби, якими вона привязала корову капронові панчохи і мотузка, залишалися на місці, а корова зникла. Де поділася корова, їй не відомо.

Просить у задоволенні позову відмовити, оскільки своїми діями вона намагалася сприяти ОСОБА_1 зберегти тварину, до зникнення тварини ніякого відношення не має.

Представник відповідачки ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав за тих підстав, що у зникненні корови насамперед винна сама її власниця ОСОБА_1, яка, доручивши завести корову до подвіря її дому своїй знайомій ОСОБА_5, не пересвідчилася у тому, що корова надійно привязана.

Його довірительниця зі свого боку зробила все від неї залежне задля повідомлення ОСОБА_1 про те, що корова останньої бродить вночі по селищу без догляду, та задля збереження тварини завівши її до себе на подвіря і привязавши.

Вважає, що стороною позивача не доведено, що умисел або груба необережності ОСОБА_3 сприяли зникненню належної ОСОБА_1 корови.

Заслухавши сторони, свідка сторони позивача ОСОБА_5, свідка сторони відповідача ОСОБА_6, дослідивши надані сторонами докази у справі, суд дістає такого висновку:

У відповідності до статті 340 ЦК України особа, яка затримала бездоглядну домашню тварину, зобов'язана негайно повідомити про це власника і повернути її. Якщо власник бездоглядної домашньої тварини або місце його перебування невідомі, особа, яка затримала тварину, зобов'язана протягом трьох днів заявити про це органові місцевого самоврядування, який вживає заходів щодо розшуку власника (ч.1). Особа, яка затримала бездоглядну домашню тварину, може на час розшуку власника залишити її у себе на утриманні та в користуванні або передати іншій особі, якщо ця особа може забезпечити утримання та догляд за твариною з додержанням ветеринарних правил, або передати її органові місцевого самоврядування (ч.2). Особа, у якої залишена бездоглядна домашня тварина, відповідає за її загибель або пошкодження у межах її вартості лише у разі свого умислу або грубої необережності (ч.3).

Судом встановлено, що 07.08.2013 р. близько 23-00 ОСОБА_3 біля будинку №12 по вулиці Барнаульська в м. Костянтинівці знайшла безпритульну корову, в якій впізнала семимісячну телицю, належну ОСОБА_1 Одразу після цього ОСОБА_3 зробила спробу повідомити про це власницю безпритульної тварини ОСОБА_1 в телефонному режимі, а коли на її телефонний виклик ОСОБА_1 не відповіла, спробувала загнати корову за місцем проживання позивачки за адресою: м. Костянтинівка, вул. Барнаульська,5.

Загнати корову на подвіря дому ОСОБА_1 завадила поведінка корови, яка злякалася собаки, що знаходилася на подвірї дому ОСОБА_1

Після таких невдалих спроб ОСОБА_3 привела належну ОСОБА_1 корову на подвіря свого будинку №7 по вулиці Барнаульська в м. Костянтинівці, де за допомогою підручних засобів мотузки і панчіх привязала тварину до дерева.

Вранці наступного дня близько 04-30 ОСОБА_3 виявила, що належна ОСОБА_1 корова зникла.

Вказані обставини підтверджені поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження №0002336 від 08.08.2013 р.

29.07.2015 р. постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області зазначене кримінальне провадження, внесене 08.08.2013 р. до ЄРДР за №0002336 за фактом крадіжки належної ОСОБА_1 корови, закрито у звязку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимоги покладення відповідальності за зникнення належній позивачці корови на відповідачку, судом враховані ті обставини, що, затримавши тварину, відповідачка на виконання вимог ч.1 ст.340 ЦК України одразу зробила спроби повернути її власнику, що їй не вдалося від незалежних від неї причин.

Ці обставини підтверджені свідком ОСОБА_6, яка пояснила, що ОСОБА_3 дзвонила ОСОБА_1 на мобільний телефон попередити про те, що належна останній корова знаходиться на вулиці селища «Червоний» без нагляду, а також спробувала загнати корову на подвіря будинку за місцем проживання позивачки, в чому їй завадила собака на подвірї дому ОСОБА_1

Залишаючи належну позивачці тварину на подвірї свого дому, відповідачка мала на меті збереження цієї тварини до повернення її власнику. При цьому відповідачка виконала всі необхідні задля цього дії, привязавши корову до дерева.

Доводи сторони позивача щодо протилежного, а саме щодо того, що відповідачка не вжила необхідних заходів для збереження тварини, залишивши корову на подвірї, а не в сараї, а також неміцно привязавши її до опори підручними засобами, а не спеціальним ошийником, суд не приймає до уваги, оскільки змоги привязати корову ОСОБА_1 у себе в сараї за спеціальний ошийник, а не підручними засобами у ОСОБА_3 не було через брак місця у сараї і через відсутність зайвого ошийника. Протилежного стороною позивача не доведено. Сама ж позивачка, доручивши загнати належну їй корову своїй подрузі ОСОБА_5 і не пересвідчившись в тому, що остання пристебнула корову за ошийник належним чином, внаслідок чого корова мала змогу звільнитися від ошийника і піти, на чому в судовому засіданні зауважила свідок ОСОБА_5, - сприяла тому, що належна їй корова залишилася без нагляду і в подальшому зникла.

Тобто судом не встановлено ані умислу, ані грубої необережності відповідачки, внаслідок яких належна позивачці корова зникла.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.209,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: