УХВАЛА

23.08.2016 року, Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рядчої Т.І. за участю секретаря Кліментовської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні подання Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець ВДВС Суворовського районного відділу управління юстиції у Херсонській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до моменту виконання рішення суду по виконанню зведеного виконавчого провадження з примусового погашення заборгованості перед банківськими установами

Подання мотивував тим, що на виконанні у Суворовському районному відділі ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області знаходиться зведене виконавче провадження з примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Згідно довідки ДПІ боржник працює, але згідно відповіді підприємства остаточне вирішення питання працевлаштування боржника відбудеться після здійснення відомчої перевірки та закінчення іспитового строку для кандидата. Відповідно до довідки УПФУ боржник пенсії не отримує, об"єктів, які згідно чинного законодавства підлягають реєстрації в органах Держгідропромнагляду не зареєстровано. Водних транспортних засобів згідно наданої інформації ХФ ДП "Адміністрація морських портів України" не зареєстровано. Рухоме майно, на яке може бути звернуто стягнення передано на реалізацію за стартовою ціною 12893,59 грн. З огляду на суму заборгованості, отримані кошти від реалізації автомобіля, який є в незадовільному стані, не погасить суму заборгованості в повному обсязі. З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить чотирикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1. Згідно довідки про склад сім"ї в даній квартирі разом з боржником зареєстровані неповнолітні ОСОБА_1, 14.05.2013р., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 З відповіді, що надійшла від Служби у справах дітей від 30.09.2014 р. вбачається, що надавати дозвіл відділу ДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні на реалізацію квартири де зареєстровано малолітню особу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у виконавчого комітету немає підстав. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.10.2015 р. арештовано корпоративні права в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Понтифік" в межах належної частки боржнику та 20.11.2015 року складено акт опису й арешту майна боржника. 19.08.2015 р. державним виконавцем направлено попередження про проведення виконавчих дій на 01.09.2015 за адресою: АДРЕСА_2. 01.09.2015 р. державним виконавцем здійснено вихід за вказаною адресою для проведення виконавчих дій, але до квартири боржник не впустив, про що складено акт державного виконавця. 22.12.2015 року державним виконавцем направлено попередження про проведення виконавчих дій на 29.12.2015р., у вказану дату виконавцем здійснено вихід за зазначеною адресою, але боржник зі слів дружини перебуває у відрядженні, залишено виклик з"явитися до державного виконавця. 26.04.2016р. державним виконавцем направлено попередження про проведення виконавчих дій на 27.05.2016р., у зазначену дату державним виконавцем здійснено вихід за вказаною адресою, але двері ніхто не відчинив, провести виконавчі дії не виявилося можливим. Боржником добровільно рішення суду виконується частково, з 29.09.2015 року боржником здійснено лише два платежі на суму 1010,00 грн., а сума заборгованості за зведеним виконавчим провадженням становить 1410005,35 грн. Останній платіж боржником було проведено 28.12.2015 року.

Державний виконавець в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд подання без його участі, вимоги викладені в поданні просив задовольнити.

Розглянувши подання, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Стаття 1 ЗУ "Про виконавче провадження" визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець обґрунтовує подання з посиланням на норми ст. 217 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму верховного суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до ст. 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК.

Вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано ст. 377-1 ЦПК України. Згідно зі ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Законодавцем в чинному законодавстві України надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням (п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження»).

При цьому під ухиленням слід розуміти не тільки пряму активну відмову , а й пасивне не бажання, не сприяння, не вчинення дій, бездіяльність у виконанні обовязку, покладеного на особу рішенням суду, що відповідно Конституції України ухвалюється іменем України і є обов"язковими до виконання на території України. З системного аналізу вказаної норми ЗУ «Про виконавче провадження» в сукупності з іншими його норами та нормами іншого законодавства України можна зробити висновок, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням, є крайнім заходом забезпечення виконання судового рішення і може бути застосований лише в тому випадку коли державним виконавцем вичерпано всі можливі заходи примусового виконання рішень. Наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов"язань, покладених на нього рішеннями судів та інших органів є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України. Приводом для цього є ухилення боржника від виконання рішення суду, ризик виїзду боржника за кордон з метою не виконання рішення суду.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Всупереч вимогам вищевказаної норми державним виконавцем не зазначено, яким способом слід обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

До подання не долучено доказів того, що боржник ухиляється від сплати боргу. Державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 має намір виїхати за межі України і що саме обмеження його у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником рішення суду і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

За таких умов, суд вважає за необхідне відмовити державному виконавцю у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні подання Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області.

Суддя Т.І.Рядча