Справа № 196/500/16-ц
№ провадження 2/196/328/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

при секретарі - Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсного договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсного договору купівлі-продажу.

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 листопада 2014 року вона уклала з гр.ОСОБА_2 договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Наталією Дем'янівною, зареєстрований в реєстрі за №3169.

Відповідно до умов п.6 договору купівлі-продажу продаж квартири було вчинено за 149769 (сто сорок дев'ять тисяч сімсот шістдесят дев'ять) грн. 00 коп., які отримані гр.ОСОБА_2 від ОСОБА_1 до моменту підписання договору, як вбачається з п.7 договору купівлі-продажу.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 15.09.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2015 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 11.11.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., зареєстрований в реєстрі за №3169.

Як вбачається з тексту рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 15.09.2015 року питання про застосування наслідків недійсності зазначеного договору судом не розглядалось.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно зі ст.216 ЦК України Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд ,вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

За змістом ст.216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до ст.11 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.16, 216, 236 ЦК України прохає суд застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 11 листопада 2014 року між ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., зареєстрованого в реєстрі за №369, стягнувши з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) грошові кошти в сумі 149769 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в суді (через оголошення в газеті). Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслав.

Суд, заслухавши думку представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що 11 листопада 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності від 07 листопада 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дерев'янко О.К., зареєстрованої в реєстрі за №1056, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., зареєстрований в реєстрі за №3169 (а.с.12).

Відповідно до умов вищевказаного договору продаж квартири було вчинено за грошові кошти в сумі 149769 (сто сорок дев'ять тисяч сімсот шістдесят дев'ять) грн. 00 коп., які були отримані ОСОБА_2 від ОСОБА_1 до моменту підписання договору, про що свідчить відповідне положення в договорі купівлі-продажу, а саме: підписання цього договору Продавцем, в особі представника, є підтвердженням факту повного розрахунку за продану квартиру та свідчить про відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру (а.с.12).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 15.09.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2015 року, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 11.11.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., зареєстрований в реєстрі за №3169, визнано недійсним.

Як вбачається з тексту рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 15.09.2015 року при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_7, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу Дерев'янко О.К., Іщенко Н.Д., Гуфман Я.С., про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності, питання про застосування наслідків недійсності зазначеного договору судом не розглядалось.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) грн.

Враховуючи вищевикладені правові норми та ті обставини, що при розгляді цивільної справи №199/10468/14 Амур-Нижньодніпровським судом м.Дніпропетровськ питання застосування наслідків недійсності оспорюваного договору купівлі-продажу не ставилось, а також, що позивач та відповідач є сторонами договору купівлі-продажу, який визнаний недійсним, а тому маються всі підстави для застосування в даному випадку положень ст.216 ЦК України, задовольнивши таким чином позовні вимоги повністю.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 15, 215, 216 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 року, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсного договору купівлі-продажу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, в порядку реституції, грошові кошти в розмірі 149769 (сто сорок дев'ять тисяч сімсот шістдесят дев'ять) грн. 00 коп. сплачених за договором купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., зареєстрованого в реєстрі за №3169, визнаним недійсним за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 15 вересня 2015 року (провадження №2/199/600/15), яке залишено без змін ухвалою колегії суддів Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року (провадження № 22-ц/774/9151/15), а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1497 (одна тисяча чотириста дев'яносто сім) грн. 70 коп., а разом: 151266 (сто п'ятдесят одна тисяча двісті шістдесят шість) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області в 10-денний строк, з подачею скарги через районний суд.

Головуюча О.М.ГУДИМ