АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 1 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про зобов'язання передати документи,

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/15158/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А. Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.

встановила:

у квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача передати йому оформлені належним чином документи, що підтверджують майнове право на отримання у власність машино-місця у підземному паркінгу, розташованому у будинку за адресою: АДРЕСА_1, згідно із договорами купівлі-продажу майнових прав на машино-місце від 16 вересня 2008 року №ПР/3-2-26 та № ПР/3-2-27, а саме: акт прийому-передачі майнового права, акт прийому-передачі машино-місця у паркінгу, довідку про розрахунки і технічний паспорт на машино-місце у паркінгу.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 16 вересня 2008 року уклав з відповідачем два договори купівлі-продажу майнових прав на машино-місця № ПР/3-2-26 та № ПР/3-2-27, за умовами яких відповідач зобов'язався передати майнове право на отримання у власність машино-місця НОМЕР_1, НОМЕР_2 у підземному паркінгу нижнього рівня новозбудованого будинку за адресою АДРЕСА_2, що належить відповідачу, а він зобов'язався сплатити ціну продажу, яка згідно п.п. 3.1 договорів складає по 253 650 грн., та прийняти майнові права на умовах цих договорів

Позивач посилався на те, що за п.п. 1.4, 2.2 укладених договорів, після сплати повної ціни майнових прав, введення підземного паркінгу в будинку в експлуатацію та проведення відповідної технічної інвентаризації, відповідач був зобов'язаний передати йому за актами прийому-передачі належним чином оформлені в установленому порядку документи, які підтверджують його майнові права, протягом тримісячного терміну з моменту введення паркінгу в експлуатацію.

Позивач стверджував, що 29 вересня 2008 року на виконання умов укладених договорів забезпечив проведення оплати, 13 лютого 2010 року на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації від 18 січня 2010 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві видано сертифікат відповідності КВ 000021 вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, на підтвердження готовності об'єкта до експлуатації, який 5 жовтня 2012 року наказом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва № 25 «д» було скасовано. Даний наказ інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою

- 2 -

Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, було визнано протиправним та скасовано.

Також позивач посилався на те, що у зв'язку з неотриманням від ЗАТ «Українська будівельна компанія» за актами прийому-передачі належним чином оформлених в установленому порядку документів, які підтверджують його майнові права щодо машино-місць НОМЕР_1, НОМЕР_2 у паркінгу, він 8 лютого 2016 року направив на дві відомі поштові адреси листи з проханням надати усі документи, вказані у п.п. 1.4 договору, відповідач вказані листи отримав, проте відповіді не надав, що є порушенням умов укладених договорів.

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову в частині назви проспекту, яку було змінено рішенням Київської міської ради від 17 грудня 2015 року № 30/30 «Про повернення історичних назв, уточнення назв, перейменування вулиць, проспекту, площ та провулків у місті Києві» з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2.

Рішенням суду від 1 листопада 2016 року позов задоволено. Зобов'язано Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія» передати ОСОБА_1 оформлені належним чином документи, що підтверджують майнове право, на отримання у власність: машино-місця в підземному паркінгу, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав на машино-місце № ПР/3-2-26 від 16 вересня 2008 року, а саме: акт- приймання передачі майнового права, акт приймання-передачі машино-місця у паркінгу, довідку про розрахунки та технічний паспорт на машино-місце у паркінгу; машино-місця в підземному паркінгу, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав на машино-місце № ПР/3-2-27 від 16 вересня 2008 року, а саме: акт-приймання передачі майнового права, акт приймання-передачі машино-місця у паркінгу, довідку про розрахунки та технічний паспорт на машино-місце у паркінгу та вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі та покласти судові витрати на позивача.

Відповідач посилається на порушення судом норм матеріального права, оскільки позивачем був пропущений строк звернення до суду, про що було заявлено відповідачем під час судового розгляду, так як позивач звернувся до суду лише 12 квітня 2016 року, хоча з 29 листопада 2012 року дізнався про те, що житловий будинок, в якому знаходиться квартира і паркінг, вже був прийнятий в експлуатацію, а відтак саме з цього дня розпочався відлік строку позовної давності для звернення позивача із позовом до суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення позивача та його представника, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 16 вересня 2008р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «Українська будівельна компанія» укладені два договори купівлі-продажу майнових прав на машиномісце № ПР/6-2-26 та № ПР/6-2-27, за якими відповідач зобов'язався передати позивачу майнове право на отримання у власність одного машиномісця за кожним договором у підземному паркінгу нижнього рівня новозбудованого будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 і позначений на схемі генерального плану за № 3, що належить відповідачу згідно договору № 15-5/184 про будівництво чотирьох житлових будинків з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями та паркінгами по АДРЕСА_2 у Солом'янському районі м. Києва від 8 вересня 2004р., укладеному ЗАТ «Українська будівельна компанія» з Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій, а позивач зобов'язався сплатити відповідачу ціну продажу та прийняти майнове право на умовах цього договору (пункт 1.1.).

Пунктом 1.4. договорів сторони погодили, що після сплати повної ціни майнового права, введення підземного паркінгу в будинку, зазначеного в п.1.1. цього договору, в

- 3 -

експлуатацію та проведення його технічної інвентаризації, відповідач зобов'язаний передати позивачу за актом прийому-передачі належним чином оформлені в установленому порядку документи, які підтверджують майнове право, а саме: акт прийому-передачі майнового права; акт прийому-передачі машиномісця у паркінгу; довідку про розрахунки; технічний паспорт на машиномісце у паркінгу.

Пунктом 3.1. договорів сторони погодили вартість одного машиномісця у розмірі 253 650грн., яка повинна бути сплачена 30 вересня 2008р.

Платіжним дорученням від 29 вересня 2008р. підтверджено перерахування на рахунок відповідача 507 300грн. на виконання вищезазначених договорів.

13 лютого 2010р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві був виданий Сертифікат відповідності КВ 000021, яким засвідчено відповідність закінченого будівництва першої черги будівництва, що складається з чотирьох житлових будинків з вбудованими приміщеннями та підземними паркінгами на АДРЕСА_3 у Солом'янському районі м. Києва, у тому числі житловий будинок № 3 та житловий будинок № 4 із підземними паркінгами.

Наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві № 25 «д» від 5 жовтня 2012р. вказаний Сертифікат відповідності був скасований.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2015р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015р., наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві № 25 «д» від 5 жовтня 2012р. «Про скасування сертифікату відповідності» визнаний протиправним та скасований.

8 лютого 2016р. позивач звернувся до відповідача із листом про надання йому необхідних документів для оформлення права власності на машиномісця,проте, відповідь на звернення надана не була.

Розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації № 215 від 15 березня 2010р. збудованим житловим будинкам № 3 та № 4 (за генпланом) по АДРЕСА_3 у Солом'янському районі м. Києва присвоєна поштова адреса АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 відповідно.

Рішенням Київської міської ради № 30/830 від 17 грудня 2015р. АДРЕСА_2 перейменовано у АДРЕСА_2.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконані зобов'язання за договором купівлі-продажу майнових прав, чим порушені права позивача, які підлягають захисту.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Під час судового розгляду відповідач визнав, що не виконав свої зобов'язання за договором та не передав позивачу визначених у пункті 1.4. договорів документів, що позбавляє позивача можливості оформити своє право власності на придбані машиномісця.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про порушення відповідачем прав позивача та невиконання відповідачем зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги пропуск позивачем строку звернення до суду, про що було заявлено відповідачем під час судового розгляду, колегія суддів вважає безпідставним.

- 4 -

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У рішенні суду зазначено, що судом враховану ту обставину, що Сертифікат відповідності був скасований наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 5 жовтня 2012р., який визнаний противоправним та скасований рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва, яке набрало законної сили 22 грудня 2015р.

Також суд першої інстанції врахував, що представником відповідача підтверджено, що тільки у червні 2016р. відповідачем отримані технічні паспорти на машиномісця, проте, відповідачем і після цього зобов'язання за договорами не виконані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивач міг дізнатися про те, що будинок прийнятий у експлуатацію 13 лютого 2010р., а відтак повинен був отримати документи на машиномісця до 13 травня 2010р., належними документами не підтверджені, а відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про прийняття будинку у експлуатацію.

Твердження у апеляційній скарзі про те, що позивач був обізнаний про здачу будинку у експлуатацію, оскільки 18 жовтня 2012р. ним був підписаний акт прийому-передачі квартири, яка розташована у цьому ж будинку, а у подальшому він отримав свідоцтво про право власності на квартиру, тому строк позовної давності необхідно відраховувати з 29 листопада 2012р., колегія суддів вважає безпідставним, так як з матеріалів справи вбачається, що Сертифікат відповідності, який підтверджує прийняття будинку у експлуатацію, був скасований і його чинність відновлена тільки судовим рішенням, яке набрало законної сили 22 грудня 2015р., тому саме з вказаної дати почався відлік строку позовної давності.

Судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» відхилити, рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 1 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: