Номер провадження: 22-ц/785/3644/16
Головуючий у першій інстанції Смаглій М. В.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - «Про стягнення аліментів», за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

29.02.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, по якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011 року, від якого мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, однак відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Крім того, позивач пояснила, що вона з дитиною проживає в орендованій квартирі, дитина відвідує дитячий садок, витрати по якому несе також вона самостійно.

Позивач позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти його часткового задоволення, пояснивши, що він працює не офіційно, заробітна плата приблизно складає 3000-4000 грн. щомісяця, тому згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісяця.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2016 року позов задоволений, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 29.02.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь держави.

28.03.2016 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просить рішення змінити в частині розміру аліментів, та ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 4 червня 2011 року, від якого мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом також установлено, що сторони проживають окремо, що позивач проживає з донькою в орендованій квартирі та самостійно її утримує, що не заперечується відповідачем, про це також свідчить довідка № 730 від 25.02.2016 року, яка видана КП «ЖЄО-№1».

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Положеннями ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом першої інстанції установлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, а працює неофіційно та має дохід в розмірі 3000-4000 грн. щомісяця.

Тому, виходячи із таких, встановлених фактичних обставин у справі, вважав стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. обґрунтованим.

При визначенні розміру аліментів на дитину судом враховуються обставини, зазначені ст. 182 СК України, та відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".

Відповідно до ст. ст. 182 ч. 2, 191 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про необхідність визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Також, є правильним судове рішення і у визначенні розміру аліментів - 600 грн. щомісячно, оскільки судом були враховані вимоги ст. 182 СК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що позов про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини, підлягає задоволенню в розмірі 600 грн. щомісячно, від дня пред'явлення позову, тобто з 29.02.2016 року, що відповідає положенням ст. 191 СК України.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі посилається на те, що на його утриманні знаходиться також інша дитина - донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якої він сплачує по 400 грн. щомісяця, що підтверджується довідкою Базарянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області за № 355 від 16.03.2016 року.

Колегія суддів вважає, що наведений довід апеляційної скарги не впливає на законність та обгрунтованість рішення суду, оскільки: по-перше - дане заперечення апелянт не наводив у суді першої інстанції; по-друге - розмір стягнутих аліментів судом першої інстанції визначений з урахуванням положень ст. 182 СК України та є співмірним його матеріального стану, розумності та можливості надання дитині належних умов життя, необхідних для її розвитку.

Посилання апелянта на ту обставину, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, колегією суддів вважаються не доведеними належними доказами, а тому не приймаються до уваги як підстава для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є доведеними та підтвердженими.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

11.05.2016 року м. Одеса