Справа № 183/4776/16
№ 2/183/2559/16
02 листопада 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новомосковську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобов'язання до вчинення дій,
23 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1, в якому просило визнати незаконною відмову Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у вчиненні нотаріальної дії з підстави неоднозначного розуміння рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року у цивільній справі №0427/9550/2012 та зобовязати Новомосковську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу, посвідчений 09 лютого 2006 року за р.№1-297 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області.
В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач, третя особа у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали.
Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року - змінено, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року». В решті рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року - залишено без змін.

15 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу посвідченого 09 лютого 2006 року за р.№ 1-297, виданого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області.

Відповідач відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідач аргументував посиланням на те, що дублікати нотаріально посвідчених документів видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій відповідач як на підставу для такої відмови посилається на положення ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат», те, що позивач не є стороною договору, дублікат якого просить видати.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі - продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Згідно з ч.10 ст.38 Закону України «Про іпотеку», договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Зі змісту вказаних положень Закону України «Про іпотеку» вбачається, що в разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання іпотекодержателю права продати такий предмет іпотеки, укладений іпотекодержателем договір купівлі-продажу має відповідати всім вимогам законодавства, зокрема, і щодо форми договору купівлі-продажу.

Згідно з п. 2.7 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок) зазначено, якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження.

Правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують (п.1.1. глави 2 розділу ІІ Порядку).

За змістом п. 1.2 глави 2 розділу ІІ Порядку право власності на квартиру, що відчужується, може бути підтверджено, зокрема, нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу або його дублікатом.

Отже, якщо рішенням суду передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, то під час укладення такого договору купівлі-продажу іпотекодержатель зобов'язаний надати оригінал договору купівлі-продажу предмета іпотеки або його дублікат.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні ч. 5 ст. 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат»).

У ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а, отже, і право на отримання правовстановлюючих документів.

Аналіз змісту норм ст. ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат» вказує про те, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише особам, які були стороною правочину, а ст. 38 Закону України «Про іпотеку» вказує про те, що у іпотекодержателя наявне право продажу предмету іпотеки з отриманням всіх необхідних документів для цього.

При вирішенні питання застосування цих норм слід виходити з пункту 2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», в якому вказано про те, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV набрав чинності 1 січня 2004 року, а Закон України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ набрав чинності 01 січня 1994 року.

Ураховуючи викладене, вбачається, що Закон України «Про іпотеку» у даних правовідносинах є спеціальним, який прийнято пізніше, внаслідок чого, банк має право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів у нотаріуса у відповідності із ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 5 статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судом установлено, що наявним рішенням суду, що набрало законної сили, звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь Банку. Отже, Банку надано усі права, необхідні для продажу спірного нерухомого майна, а саме укладення від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою, отримання витягу з державного реєстру прав власності… отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування та надано Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки, а відмова нотаріуса у видачі правовстановлюючих документів позбавляє Банк можливості реалізувати предмет іпотеки.

З огляду на викладене позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 1378,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобов'язання до вчинення дій задовольнити.

Визнати незаконною відмову Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у вчиненні нотаріальної дії.

Зобов'язати Новомосковську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області видати Публічному акціонерному товариству Комерційному банк «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 09 лютого 2006 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстровим №1-297.

Стягнути з Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов