Справа № 727/7145/16-ц
Провадження № 2/727/2002/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Семенка О.В.

при секретарі: Гончарук Н.Г.,

за участю відповідача: ОСОБА_1,

та представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій посилається на те, що 22 серпня 2008 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 246193-CRED, згідно умов якоговідповідачці ОСОБА_3 видано кредит у розмірі 2000,00 (долар США) на термін до 19.08.2009 р., а ОСОБА_3 зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором 246193-CRED між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 було укладено договір поруки в забезпечення виконання зобовязань за кредитними договором ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Зазначає, що в порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобовязання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором на сьогоднішній день утворилась заборгованість в розмірі 4063,20 (Долар США), що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2016 року складає 103814,76 грн. яка складається з: 4063,20 (Долар США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі - 4063,20 (Долар США), що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2016 року складає 103814,76 грн. за кредитним договором №246193-CREDвід 22.08.2008 року, яка складається з: 4063,20 (Долар США)- заборгованість по відсоткам за користування кредитом, стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю ОСОБА_5 не зявилась, про те 21.12.216 року через канцелярію суду надала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві підтримала, просила задовольнити позовну заяву.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності по даній справі та відмовити в позові ПАТ КБ «ПриватБанк».

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові позивачу.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надала, однак 04.11.2016 року від неї та інших відповідачів надійшло письмове заперечення на позовну заяву, згідно якого просили відмовити в задоволенні позову та застосувати позовну давність до заявлених вимог.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини справи, обєктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними і допустимими доказами по справі установлені такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що 22 серпня 2008 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 246193-CRED, згідно умов якоговідповідачці ОСОБА_3 видано кредит у розмірі 2000,00 (долар США) на термін до 19.08.2009 р. в порядку та строки, встановлені графіком погашення кредиту, процентів, з процентною ставкою - 25% річних (а.с. 13-16).

Пунктом 5.7. кредитного договору сторонами був встановлений строк позовної давності за зобовязаннями щодо стягнення кредиту, процентів, винагород, неустойки, штрафів - тривалістю 5 років.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором 246193-CRED між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 було укладено договори поруки в забезпечення виконання зобовязань за кредитними договором ОСОБА_3 (а.с.17-18)

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5, Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором 246193-CRED(а.с. 7-12).

Пунктом 11 договору поруки сторонами був встановлений строк позовної давності за зобовязаннями щодо стягнення кредиту, процентів, винагород, неустойки, штрафів - тривалістю 5 років.

В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка ОСОБА_3 свої зобовязання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачка ОСОБА_3 станом на 01.12.2016 року має заборгованість - 6671,13 (Долар США), яка складається з наступного: 1166,44 (дол. США)- заборгованість за кредитом; 5022,26 (Долар США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9,78 (Долар США) - штраф (фіксована частина)., 317,21 (Долар США). - штраф (процентна складова). (а.с. 5-6).

Частина заборгованості 29.03.2010 р. була задоволена рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці та з Відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь Позивача ПАТ КБ «Приват Банк» стягнуто заборгованість, яка станом на 16.07.2009 року становила 2002.62 (Долар США)., з яких: 1544,08 (Долар США). - заборгованість за кредитом; 332,96 (Долар США). - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,73 (Долар США). - штраф (фіксована частина); 93,85 (Долар США). - штраф (процентна складова), що підтверджується копією рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці (а.с. 3-4).

За наслідками даного рішення було відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення заборгованості.

05 травня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Путильського районного управління юстиції при примусовому виконання виконавчого листа №2-415/10, виданого 06.05.2010р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в звязку з його виконанням.

В позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість станом на 01.08.2016р. становить 6188,7 дол. США, яка складається з: 1166,44 дол. США - заборгованості за кредитом; 5022,26 дол. США - заборгованості по процентам. Від загальної суми заборгованості віднімає заборгованість, стягнуту за рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці і вважає, що до стягнення підлягає сума 4186,08 дол. США. Але, в свою чергу позивачем не зазначено з яких заборгованостей складається вказана сума заборгованості.

З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що на момент закінчення терміну кредитування, тобто станом на 22.08.2009р. тіло кредиту в сумі 1544,08 дол. США вийшло на прострочену заборгованість. Станом на 01.08.2016р. прострочена заборгованість становить 1166,44 дол. США.

Аналізуючи дані розрахунки з урахуванням рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці, суд вважає, що позивач вдається до подвійного стягнення заборгованості, що прямо заборонено чинним законодавством України.

Отже, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці стягнуто заборгованості за кредитом в сумі 1544,08 дол. США.

Постановою про закінчення виконавчого провадження дана заборгованість погашена. По розрахунку заборгованості станом на 01.08.2016р. заборгованість за кредитом становить 1166,44 дол. США. Додаючи ці суми 1544,08+1166,44=2710,52 дол. США. А кредит виданий в сумі 2000 дол. США.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу).

Сторонами при укладенні договорів (кредитного та поруки) позовна давність встановлена тривалістю 5 років.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 29.10.2014 року по справі № 6-169цс14 Колегія суддів дійшла висновку, що строк позовної давності за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів, що визначено періодичними щомісячними платежами, необхідно обчислювати не з дня, коли закінчується строк дії договору, а з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобовязання» визначаються як різні (стст.530, 631 ЦК). Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст.530 ЦК).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК).

Так, згідно розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», останній платіж по кредиту проведено 19 червня 2009 року. При цьому, судом звертається увага і на те, що посилання представника позивача в частині того, що правовідносини між сторонами не припинялися і тривають до повного погашення відповідачем кредиту та відсотках по користуванню кредитом, суд вважає безпідставним, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

З умов кредитного договору від та системного аналізу ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Частиною 4 ст. 203 Цивільного Кодексу України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 207 ч.2 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як передбачено п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Матеріалами справи установлено, що 22.08.2008 р. підписано позичальником договір кредиту та додаток до нього, в якому питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалось. Окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 ЦК України і становить три роки.

За змістом ст. 259 ч. 2 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ст.261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом при цьому, установлено, що клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, відповідачами відповідно до вимог ст. 267 ч.3 ЦК України до суду була подана заява про застосування строку позовної давності.

Отже, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦПК України).

Таким чином, суд з врахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів по справі в їх сукупності, при системному аналізі з вимогами чинного закону, відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором 246193-CRED від 22.08.2008 року нарахованої за період з 23.08.2008 року по 01.12.2016 року у розмірі 4063,20 (Долар США), що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2016 року складає 103814,76 грн., виходить із того, що позивачем було пропущено строк позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 256, ч.2, 266, 259, 527, 530, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами які не були присутні в засіданні при проголошенні рішення в цей же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Семенко О.В.