РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

22 грудня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Гудловській О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Гвардійської сільської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зобов'язання зняття з реєстрації у житловому будинку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Гвардійської сільської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зобов'язання зняття з реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником будинку АДРЕСА_1.

Однак відповідачі на даний час прописані за вищевказаною адресою, хоча фактично, з дня прописки та по даний час в зазначеному будинку не проживали та не з'являються, це підтверджується актами обстеження представниками Гвардійської територіальної громади від 8 липня 2016 року та від 26 вересня 2016 року, свідченнями свідків.

Відповідачі фактично проживають в АДРЕСА_2.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про вручення судових повісток, причина неявки відповідачів суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не проживають у вказаному будинку з часу реєстрації з 08.09.2008 року, без поважних причин, що підтверджується матеріалами справи та поясненням представника позивача.

У відповідності до ст.. 71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України -зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суду не надано доказів тому, що відповідачам ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 створюються перешкоди у проживанні у вказаному будинку.

Крім того за змістом ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV рішення суду про позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 права користування будинком АДРЕСА_1, що належить на праві власності

ОСОБА_1, є підставою для зняття їх з реєстрації місця проживання у вказаному будинку.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що ОСОБА_2 1963 року народження, ОСОБА_3 1965 року народження, ОСОБА_4 1986 року народження, ОСОБА_5 1991 року народження слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

Крім того суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Гвардійської територіальної громади про зобов'язання Гвардійську територіальну громаду виписати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з будинку за адресою АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових , земельних, сімейних, трудових відносин.

До суду не надано доказу тому, що Гвардійською територіальною громадою порушено, не визнано житлові права позивача.

Керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV, Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року, ст.ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 10,11,60, 61, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 1963 року народження, ОСОБА_3 1965 року народження, ОСОБА_4 1986 року народження, ОСОБА_5 1991 року народження такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави по 137 гривень 80 копійок, з кожного, судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.В.Мазурок