Справа 574/1119/16-ц
Провадження 2/574/360/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Міщенко В. М.

при секретарі Ключник О. М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним , визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.06.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майна, що перебуває у його власності, а саме продуктовий склад, прибудову, три зерносклади, критий тік, авто вагову, ЗАВ-20, огорожу, що розташовані по вул. Українська, 37 в с. Черепівка Буринського району Сумської області. Відповідно до умов договору він передав власнику майна 132841 грн. та прийняв придбане майно згідно акту приймання-передачі, набувши право власності на нього. Для реєстрації вказаного договору купівлі-продажу вони звернулися до нотаріуса, однак було встановлено, що придбане майно не зареєстровано, що унеможливило його посвідчення нотаріусом. За викладених обставин просили визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на придбане майна.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що позивачі придбали у власника майнових паїв ОСОБА_3 зазначене нерухоме майно, сплативши останньому обумовлену договором суму грошових коштів. В подальшому за заявою ОСОБА_2 вказаному нерухомому майну присвоєно поштову адресу, останній замовив технічні паспорта на вказані будівлі. Першоджерельний власник майна ТОВ «Черепівське» знято з реєстрації і правонаступника немає, а тому вони не можуть зареєструвати належним чином придбане майно та використовувати його у своїй діяльності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, позов визнає, просить його задовольнити та просить слухати справу без їх участі.

Суд, дослідивши обставини справи, вислухавши сторони, приходить до висновку, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Реформування аграрного сектору економіки на засадах приватної власності розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» від 10.11.1994 року № 1529/99.

Зокрема ст.1 зазначеного Указу Президента України встановлено здійснити заходи щодо реформування протягом грудня 1999 - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями і створення на їх основі інших суб'єктів господарювання. Також передбачена передача окремих будівель, споруд, техніки, робочої і продуктивної худоби, птиці, знарядь праці тощо членам сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року №2114-ХІІ, пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Пунктом 7 статті 31 цього Закону встановлено, що у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступниками.

Судом встановлено, що на території Черепівської сільської ради був створений колгосп «Батьківщина», який після реорганізації було перетворено в Товариство з обмеженою відповідальністю «Черепівське».

До пайового фонду вказаного товариства входили, зокрема, продуктовий склад з прибудовою, зерносклад цегляний 1, зерносклад цегляний 2, зерносклад деревяний, критій тік, авто вагова, ЗАВ 20 та огорожа.

Членам ТОВ «Черепівське» на підставі їх заяв та рішення зборів співвласників було виділено із складу пайового фонду вищевказане майно у натурі.

Вказані обставини підтверджуються довідкою Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області від 01.08.2016 року № 02-28/225.

Деякі власники майновий паїв ТОВ «Черепівське» уклали договори купівлі-продажу своїх майнових паїв відповідачу ОСОБА_3, що підтверджується списком людей, які продали свої майнові паї та договорами купівлі-продажу майнових паїв, оглянутих у судовому засіданні.

12.12.2008 року Комісія ради пайовиків провели інвентаризацію майна, яке залишилося станом на 12.12.2008 року, про що було складено відповідний акт, згідно якого, окрім іншого майна, залишилося також і продуктовий склад з прибудовою (позиція № 9), зерносклад цегляний 1 (№ 4), насіннєвий склад (зерносклад) (№ 10), зерносклад деревяний (№ 6), критій тік (№ 5), авто вагова (№ 13), ЗАВ 20 (№ 16) та огорожа (№ 18).

Вказаний акт був затверджений протоколом № 1 зборів власників майнових паїв від 14.12.2008 року.

ОСОБА_3 як власнику майнових паїв, відповідно до його частки (розміру) було виділене майно в натурі, а саме продуктовий склад з прибудовою, зерносклад цегляний 1, зерносклад цегляний 2, зерносклад деревяний, критій тік, авто вагова, ЗАВ 20 та огорожа, що відображене у додатку № 3 до вищевказаного протоколу № 1.

Будучі співвласником вищевказаного нерухомого майна, та маючи переважне право купівлі-продажу часток інших співвласників, зокрема ОСОБА_3, ОСОБА_2 вирішив придбати вказане нерухоме майно, а ОСОБА_3 у свою чергу прийняв рішення його продати.

Враховуючи прийняті такі рішення, між сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов купівлі-продажу від 01.06.2010 року і відбулося повне його виконання, а саме цього ж числа продавець передав зазначене у договорі майно, а покупець його прийняв та здійснив відповідну оплату, що підтверджується договором купівлі продажу з додатком до нього та актом приймання - передачі нерухомого майна.

З технічних паспортів придбаного нерухомого майна вбачається, що воно було збудовано в період 1975-1980 років.

Згідно рекомендацій, викладених в листі Міністерства аграрної політики України від 20.04.2005 року №37-17-2/5492, при викупі майнових паїв договори купівлі-продажу укладаються з кожним власником цих паїв і підписуються сторонами договору або відповідною довіреною особою. Договір купівлі-продажу продажу майнового паю не потребує обов'язкового нотаріального посвідчення, проте його можна посвідчити нотаріально за бажанням сторін.

Однак ст. 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню...

Позивачі звернулися до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.06.2010 року, однак отримали відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на придбане майно.

З довідки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що діяльність ТОВ «Черепівське» припинено, при цьому державна реєстрація вищевказаного нерухомого майна не проведена.

Але згідно довідки виконавчого комітету Черепівської сільської ради придбане позивачем майно належать саме співвласникам майнових паїв ТОВ «Черепівське», і ця обставина не викликає сумніву у суду, оскільки повністю підтверджується наведеними вище та дослідженими судом доказами.

Реєстрація даного нерухомого майна в ході реформування колективного сільськогосподарського товариства не проводилися і в теперішній час власники майнових паїв зазначені дії вчинити не спроможний, оскільки підприємство, де воно спочатку перебувало на балансі, припинило свою діяльність.

Таким чином суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 01.06.2010 року який відбувся між сторонами підлягає нотаріальному посвідченню, відповіда є власником відчуженого майна і воно може бути самостійним об'єктом права власності, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання, однак відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, так як не спроможний представити позивачу правовстановлюючі документи на розпайоване майно, яке перебувало у його власності, оскільки діяльність колективного сільськогосподарського товариства, в структуру майнового фонду якого воно спочатку входило, припинено.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд вважає, що згідно ст. 328 ЦК України право власності на нежитлові приміщення позивач набув на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочину і маються підстави для визнання за ним цього права.

17.07.1997 року Верховною Радою України прийнято Закон України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, а 09.02.2006 року - Закон України «Про ратифікацію Протоколів №12 та №14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», якими поширено на Україні юрисдикцію Європейського суду з прав людини.

Виходячи з приписів ст. 9 Конституції України, дана Конвенція є частиною національного законодавства України, а тому може використовуватися при вирішенні спірних правовідносин в цивільній юрисдикції.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами права.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, його права порушуються і він не може належним чином здійснювати своє право власності на придбане ним майно, відповідач позов визнає і таке визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 220, 319, 328, 392 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу майна від 01.06.2010 року, укладеного між ПП Голобородько ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), право власності на: продуктовий склад «А1», прибудову «а», зерносклад «Б-1», зерносклад «В-1», зерносклад «Е-1», критий тік «Г», авто вагову «Д», ЗАВ-20 «Ж», огорожу «N», що розташовані по вул. Українська, 37 в с. Черепівка Буринського району Сумської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Буринський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: