АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/5605/16 Головуючий 1-ї інстанції - Довготько Т.М.
Справа № 2-643/3618/16 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жовнір Ярослав Вікторович про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 про визнання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме мано за ОСОБА_1, а саме - спірну квартиру та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 судового збору.

Представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 було надано суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2016 року заява задоволена частково.

Заборонено відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 вдруге заявлено клопотання про скасування заходів забезпечення позову, шляхом зняття арешту зі спірної квартири, посилаючись на те, що він позбавлений можливості зареєструватись у вказаній квартирі, чим порушено його цивільні та Конституційні права в користуванні своїм житлом. Крім того, вважає, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про відмову в заході забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06 квітня 2016 року щодо заборони відчуження на квартиру, суд першої інстанції, виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову в зазначений спосіб може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно вимог ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також заборони вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Між сторонами дійсно існує спір, який на теперішній час не вирішений, і виключні підстави, які б надали змогу для скасування заходів спору у невирішений справі відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Таким чином, накладення заборони відчуження у межах заявленого позову, в якому виник спір саме відносно зазначеної квартири, є співмірною із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами законодавства. Доказів того, що внаслідок накладення арешту на нерухоме майно божника йому завдано збитків, матеріали справи не містять.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1 ч.2 ст.307, ст.ст. 313, п.4 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314 ст.ст. 315, 317, 319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 26 липня2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженні у справі.

Головуючий :

Судді: