Справа №721/631/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2016 року Путильський районний суд

Чернівецької області

у складі:

судді Дідуха Д.В.

секретаря Мигирян Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Путила справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 26 травня 2016 року він з ОСОБА_4 уклав договір позики за умовами якого надав йому грошові кошти в сумі 37 700 тис. грн. до 30 червня 2016 року і в підтвердження цього надав розписку. Однак ОСОБА_4 зобов"язання по поверненню боргу не виконав і на день подачі позову до суду його основний борг склав 37 700 грн.

Крім того за користування його грошовими коштами боржник зобов"язувався сплатити проценти і оскільки він прострочив виконання грошового зобов"язання, то відповідно повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Також при подачі позову він поніс судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. та витрати пов"язані з наданням правової допомоги в сумі 5 510,00 грн.

Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов"язання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач і його представник позов не визнали. В своєму поясненні відповідач зазначив, що грошей від ОСОБА_3 він не отримував, а розписку написав під його тиском.

Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 26 травня 2016 року відповідач уклав з позивачем договір позики за умовами якого позивач передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 37 700 грн. На підтвердження укладання договору позики позивач надав суду оригінал розписки.

Між сторонами був укладений договір позики згідно з яким, відповідно до ст.1046 ЦК України, одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а друга сторона зобов"язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Відповідно до зазначеної норми закону договір вважається укладеним з моменту передання грошей. Таким чином 26 травня 2016 року між сторонами укладено договір позики в усній формі, який зафіксований письмовою розпискою про отримання грошових коштів.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст.509 ЦК України, на підставі укладеного між сторонами договору позики, у відповідача виникло зобов"язання повернути позикодавцю зазначені в розписці грошові кошти в

обумовлений термін до 30 червня 2016 року. В ст.1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено,що зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вніслідок невиконання взятих на себе зобов"язань відповідач заборгував позивачу 37 700 тис. гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за договором позики позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Поскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов"язання, то відповідно до чинного законодавства повинен сплатити суму боргу 37 700 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, проценти в розмірі 878 грн.45 коп. і також 44 грн.12 коп.,тобто 3% річних від простроченої до сплати суми боргу.

Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Поскільки позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати,то суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. та 5 510,00 грн. витрати на правову допомогу.

Суд не приймає до уваги розписку надану відповідачем, поскільки вона не відноситься до предмету розгляду позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 525,526,530,536,610,625,1048,1056-1,1061 ЦК України, ст.ст.10,11, 60,213-215,218, 223 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 слідуючу заборгованість:

- борг за тілом позики 37 700 (тридцять сім тисяч сімсот) грн.;

-проценти за договором позики- 878 ( вісімсот сімдесять вісім) грн.45 копійок ;

-3% річних від простроченого до сплати боргу - 44 ( сорок чотири) грн.12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесенні ним судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 551,20 грн. і 5 510( п"ять тисяч п"ятсот десять) тис. грн.- оплату за правову допомогу адвоката.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через районний суд протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя