_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4522/16
УХВАЛА

16.09.2016 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2016 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, в якій позивач просить суд:

- стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень;

- стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 111925240 гривень за порушення Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» зобов'язань за договором банківського вкладу № 328945 від 23 грудня 2013 року та договором банківського вкладу № 333948 від 06 березня 2014 року.

Вказана позовна заяву була отримана суддею 25.08.2016 року.

25 серпня 2016 року суддею Київського районного суду міста Одеси відповідно до ст. 122 ЦПК України були надані запити до Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області та м. Києва.

05 вересня 2016 року та 15 вересня 2016 року на адресу Київського районного суду міста Одеси повернулись відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області та м. Києва.

Надалі суддею вирішуючи питання про відкриття провадження встановлено невідповідність позовної заяви ст. 119 ЦПК України, а саме:

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивачем надано до суду:

- квитанцію №ПН078 від 23.08.2016 року про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового характеру в сумі 6809 гривень 00 копійок;

- квитанцію №ПН082 від 23.08.2016 року про сплату судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову, доказів в сумі 275 гривень 60 копійок;

- квитанцію №ПН080 від 23.08.2016 року про сплату судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову, доказів в сумі 275 гривень 60 копійок.

Вирішуючи питання про відкриття провадження встановлено, що відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Крім того ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» зі змінами та доповненнями від 01.09.2015 р. встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як встановлено судом, зарахування судового збору:

- у сумі 6809 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №ПН078 від 23.08.2016 року не відбулось;

- у сумі 275 грн. 60 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №ПН080 від 23.08.2016 року не відбулось;

- у сумі 275 грн. 60 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №ПН080 від 23.08.2016 року не відбулось.

Недотримання таких вимог, щодо оформлення платіжного документу, та відсутність підтвердження зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, не може бути належним доказом, що підтверджує сплату судового збору в установленому порядку, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу необхідно надати докази, що підтверджують зарахування коштів по сплаті судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зазначаємо, що відповідно до п.п.1, 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, яка складає 1378 грн. (1378,00х0,4=551,20) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (1378,00х5=6890,00); за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, яка складає 1378 грн. (1378,00х0,4=551,20).

Згідно зі ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Позивачем не визначено в позові ціну позову.

Згідно з вимог заявлених позивачем, вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідачів у загальній сумі 111935240 гривень. З урахуванням цієї суми, як ціни позову, то зазначаємо, що відповідно до ставок встановлених Законом України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового характеру, то позивачеві підлягає сплаті судовий збір в сумі 6890 гривень.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Тому, з урахуванням вищевикладеного та вищезазначених положень ЦПК України щодо вимог до позовної заяви та вимог Закону України «Про судовий збір», позивачеві необхідно виправити недоліки позовної заяви, а саме:

- визначити у позовній заяві ціну позову;

- надати до суду доказ на підтвердження зарахування судового збору в сумі 6809 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №ПН078 від 23.08.2016 року;

- надати до суду доказ на підтвердження зарахування судового збору в сумі 275 грн. 60 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №ПН080 від 23.08.2016 року;

- надати до суду доказ на підтвердження зарахування судового збору в сумі 275 грн. 60 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №ПН080 від 23.08.2016 року;

- у разі надання до суду доказу на підтвердження зарахування судового збору в сумі 6809 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №ПН078 від 23.08.2016 року, позивачеві необхідно надати до суду доказ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового характеру, відповідно до ставок встановлених Законом України «Про судовий збір» з урахуванням вже сплаченої суми судового збору, вираховуючи з ціни позову, яка повинна дорівнювати сумі заявлених вимог, а саме доплаті підлягає судовий збір в сумі 81 гривні;

- у разі ненадання до суду доказу на підтвердження зарахування судового збору в сумі 6809 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №ПН078 від 23.08.2016 року, позивачеві необхідно надати до суду доказ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового характеру, відповідно до ставок встановлених Законом України «Про судовий збір», вираховуючи з ціни позову, яка повинна дорівнювати сумі заявлених вимог, а саме сплаті підлягає судовий збір в сумі 6890 гривень;

- у разі ненадання до суду доказу на підтвердження зарахування судового збору в сумі 275 грн. 60 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №ПН080 від 23.08.2016 року, позивачеві необхідно надати до суду доказ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів/позову, відповідно до ставок встановлених Законом України «Про судовий збір», а саме сплаті підлягає судовий збір в сумі 275 гривень 60 копійок;

- у разі ненадання до суду доказу на підтвердження зарахування судового збору в сумі 275 грн. 60 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №ПН082 від 23.08.2016 року, позивачеві необхідно надати до суду доказ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів/позову, відповідно до ставок встановлених Законом України «Про судовий збір», а саме сплаті підлягає судовий збір в сумі 275 гривень 60 копійок.

- судовий збір повинен бути сплачений за подання до суду заяв за реквізитами Київського районного суду міста Одеси, а саме: отримувач коштів: УК у м. Одесі (Київський р-н); код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача: УК у м. Одесі, код банку отримувача: (МФО) 828011, рахунок отримувача: 0005, код класифікації доходів бюджету: 22030001, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський районний суд м. Одеси (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Керуючись ч. 1 ст.121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків поданої заяви - пять днів з дня отримання копії ухвали, та розяснити, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Калініченко Л. В.