Справа № 444/910/16-ц
Провадження № 2/444/532/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

29 серпня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мартинишин Я. М.,

при секретарі Гербут Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_3 про встановлення факту купівлі-продажу автомобіля та припинення права власності , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача про встановлення факту купівлі-продажу автомобіля та припинення права власності, які в подальшому в порядку ст.31 ЦПК України збільшила.

Свої позовні вимоги, мотивує тим, що на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_8, виданого 15.01.2000 року Львівським МРЕВ ДАІ, станом на 27.03.2009 року їй на праві власності належав транспортний засіб марки ВАЗ 2108, тип ТЗ - легковий комбі - В,білого кольору, 1992 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_11, реєстраційний № НОМЕР_10. 27.03.2009 року позивачем була видана довіреність на відповідача гр.ОСОБА_2, проживаючого: Львівська область, Жовківський район, с. Блищиводи, якою вона уповноважила його представляти її інтереси ,як власника вказаноговище транспортного засобу, що пов'язані з його експлуатацією та утриманням,

керуванням в тому числі надала йому право продати цей транспортний засіб і т.

ін. для чого, надала ОСОБА_2 права, що визначені цією довіреністю.Згідно вказаної вище довіреності від 27.03.2009 року , що посвідчена і зареєстрована в реєстрі за №470 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Семешко С.Б., нею надано відповідачу ОСОБА_2 право представляти її інтереси в органах нотаріату , комісійних магазинах, в органах Державтоінспекції, органах страхування, комісіях або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, наданням в користування та відчуженням ТЗ, його переобладнанням (зміна типу і моделі ТЗ, кольору, зміна в установленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонтом, проходженням державного технічного огляду; визначати на власний розсуд місце стоянки ТЗ, зняти ТЗ з обліку, згідно з діючими правилами, якщо в тому буде потреба; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа та довіреності в разі їх втрати; укладати від її імені договори цивільно-правового характеру, щодо розпорядження та/чи користування ТЗ (в тому числі, але не виключно договори позички, оренди, відчуження ТЗ), визначаючи на власний розсуд ціну та інші їх умови, одержувати належні їй за результатами згаданих договорів грошові суми, сплачувати податок з доходу, внаслідок відчуження транспортного засобу, відповідно до ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», укладати договори обов'язкового страхування цивільної відповідальності; у випадку спричинення ТЗ пошкодження повіреним чи іншими особами в результаті дорожньо - транспортної пригоди, укладати, якщо в тому буде необхідність, від її імені договори про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати по таким договорам грошові суми у розмірах згідно із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо; вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю.

Довіреність від 27.03.2009 року була видана позивачем , відповідачу ОСОБА_2 на 3 роки терміном дії до 27.03.2012 року без права передовіря іншим особам та з правом використання ТЗ за межами України з умовою оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку.

Дана довіреність була видана відповідачу в зв'язку з тим, що у відповідача були відсутні на той час кошти на переоформлення ТЗ (зняття з реєстрації і постановки на облік). Він в усній формі їй обіцяв ці дії по переоформленню автомобіля вчинити протягом 3-х місяців з часу придбання в неї спірного автомобіля, в зв'язку з чим довіреність від 27.03.2009 року була видана йому без права передовіря іншим особам та з правом використання ТЗ за межами України з умовою оформлення такого права.

27.03.2009 року позивачкою було передано відповідачу ОСОБА_2 транспортний засіб ВАЗ 2108, 1992 р.вип., д.н.з. НОМЕР_2, оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_8 виданий 15.01.2000 року та договір страхування транспортного засобу.

В той же час, відповідач ОСОБА_2 оплатив позивачці за даний автомобіль суму, що була еквівалентна 500 $ США станом на 27.03.2009 року, про що вона останньому написала розписку про отримання коштів за проданий автомобіль.

Таким чином фактично, 27.03.2009 року мав місце факт купівлі-продажу ТЗ ВА32108 р. НОМЕР_7, що відбувався між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2

Як стало позивачу відомо у 2015 році із органів фіскальної служби, що ТЗ марки ВАЗ 2108, 1992 року випуску НОМЕР_7 продовжує значитись за нею, як за власником , оскільки по даний час відповідач ОСОБА_2 не переоформив такий транспортний засіб на себе.

В процесі розмови із відповідачем ОСОБА_2 щодо виконання ним повноважень, визначених довіреністю від 27.03.2009 року, він їй пояснив, що не переоформивши даний ТЗ на себе, продав цей ТЗ невідомим особам у м.Львові у 2011 році на ринку та передав їм ТЗ ВА32108 д.н.з. НОМЕР_13 і оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_12, виданого 15.01.2000 року, без зняття даного ТЗ з обліку в органах МРЕВ, так як на той час чинним законодавством України уже не вимагалося в обов'язковому порядку довіреності на право керування ТЗ.

Таким чином, відповідач відчужив (продав) ТЗ ВАЗ 2108 р. НОМЕР_14 в порушення умов довіреності, не знявши його з реєстраційного обліку з мене, як його власника в органах ДАІ.

Починаючи з 27.03.2009 року автомобіль марки ВАЗ 2108 р. НОМЕР_14 оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8, виданий 15.01.2000 року Львівським МРЕВ ДАІ знаходились у ОСОБА_2

Фактично договір купівлі - продажу, за яким продавець зобов'язується передати річ у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і оплатити за нього певну ціну товар, був ними виконаний 27.03.2009 року.

Для зняття транспортного засобу марки ВАЗ 2108, 1992 р. випуску, р.н. НОМЕР_14 із реєстраційного обліку в органах МРЕВ із мене, як власника даного ТЗ у зв'язку з його фактичним продажем громадянину ОСОБА_2, що оформлений довіреністю і розпискою 27.03.2009 року, позивачу необхідно встановити факт купівлі-продажу даного ТЗ, як такий, що відбувся 27.03.2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, та у зв»язку із тим що вищевказаний ТЗ не знаходиться у її власності з 27.03.2009 року і з того часу вона фактично позбавлена права ним розпоряджатись, у зв»язку із відсутністю в неї самого ТЗ, технічного паспорта на цей автомобіль і інших документів на нього, вважає , що з 27.03.2009 року припинилось її право власності на цей ТЗ.Відповідач ухиляється від переоформлення даного ТЗ. В зв'язку з чим позивач звернулась з даним позовом до суду, з метою захисту порушеного її права.

Позивач в судове засідання не прибула , однак на адресу суду подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила суд справу розглядати за її відсутності та на підставі поданих нею доказів.

Відповідач в судове засідання не прибув, однак, відповідачем подано письмову заяву, про визнання вищевказаного позову , окрім того просив суд справу розглядати за його відсутності.

Третя особа, ОСОБА_3 в судове засідання не прибув. про причини неявки суд не повідомив хоча про час та місце розгляду справи бу повідомлений належним чином.

А тому, судом оглянуто матеріали справи та письмові заяви сторін та вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з"явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі довіреності, посвідченої 27.03.2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Семешко С.Б., за реєстровим №470, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 право представляти її інтереси в органах нотаріату , комісійних магазинах, в органах Державтоінспекції, органах страхування, комісіях або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, наданням в користування та відчуженням ТЗ, його переобладнанням (зміна типу і моделі ТЗ, кольору, зміна в установленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонтом, проходженням державного технічного огляду; визначати на власний розсуд місце стоянки ТЗ, зняти ТЗ з обліку, згідно з діючими правилами, якщо в тому буде потреба; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа та довіреності в разі їх втрати; укладати від її імені договори цивільно-правового характеру, щодо розпорядження та/чи користування ТЗ (в тому числі, але не виключно договори позички, оренди, відчуження ТЗ), визначаючи на власний розсуд ціну та інші їх умови, одержувати належні їй за результатами згаданих договорів грошові суми, сплачувати податок з доходу, внаслідок відчуження транспортного засобу, відповідно до ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», укладати договори обов'язкового страхування цивільної відповідальності; у випадку спричинення ТЗ пошкодження повіреним чи іншими особами в результаті дорожньо - транспортної пригоди, укладати, якщо в тому буде необхідність, від її імені договори про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати по таким договорам грошові суми у розмірах згідно із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо; вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю.

В свою чергу, ОСОБА_2, діючи від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої 27.03.2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Семешко С.Б., за реєстровим №470 уповноважив зокрема і ОСОБА_2 у діях щодо експлуатації та розпорядження від його імені (в тому числі, але не виключно договори позички, оренди, відчуження ТЗ) Автомобілем .

Поряд з цим, довіреність від 27.03.2009 року була видана позивачем , відповідачу ОСОБА_2 на 3 роки терміном дії до 27.03.2012 року без права передовіря іншим особам та з правом використання ТЗ за межами України з умовою оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку.

Дана довіреність була видана відповідачу в зв'язку з тим, що у відповідача були відсутні на той час кошти на переоформлення ТЗ (зняття з реєстрації і постановки на облік). Він в усній формі їй обіцяв ці дії по переоформленню автомобіля вчинити протягом 3-х місяців з часу придбання в неї спірного автомобіля, в зв'язку з чим довіреність від 27.03.2009 року була видана йому без права передовіря іншим особам та з правом використання ТЗ за межами України з умовою оформлення такого права.

27.03.2009 року позивачкою було передано відповідачу ОСОБА_2 транспортний засіб ВАЗ 2108, 1992 р.вип., д.н.з. НОМЕР_2, оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_8 виданий 15.01.2000 року та договір страхування транспортного засобу.

В той же час, відповідач ОСОБА_2 оплатив позивачці за даний автомобіль суму, що була еквівалентна 500 $ США станом на 27.03.2009 року, про що вона останньому написала розписку про отримання коштів за проданий автомобіль.

Таким чином фактично, 27.03.2009 року мав місце факт купівлі-продажу ТЗ ВА32108 р. НОМЕР_7, що відбувався між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2

По відношенню до цього суд виходить з того, що згідно зі ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що між ним та відповідачем насправді укладено договір купівлі-продажу вказаного Автомобіля, оскільки в рахунок оплати вартості даного транспортного засобу відповідачу сплачено кошти 500 $ США станом на 27.03.2009 року, про що вона останньому написала розписку про отримання коштів за проданий автомобіль .

Відповідно до частини першої ст.202 та частини третьої ст.203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основними обставинами, які підлягають встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні відповідного правочину та з'ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2012 року у справі № 6-133цс12).

Пунктом 3 частини першої ст.208 ЦК України передбачено, що за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно з частиною першою ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідкам його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 09 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» міститься роз'яснення щодо застосування положень статті 235 ЦК України, де зазначено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права і обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норми, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Згідно з приписами статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

В свою чергу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша ст. 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Згідно зі статтею 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Повірений зобов»язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (ч.1 ст.1004 ЦК України).

Метою договору доручення є здійснення повіреним прав довірителя, набуття, зміна і припинення для нього прав та обов»язків шляхом здійснення угод, тому повірений має діяти в тих межах, які встановлені довірителем відповідно до змісту наданого йому доручення.

Відповідно до частини першої статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Таким чином вчинення юридичних дій, які чітко не визначені в договорі доручення, навіть, якщо вони спрямовані на досягнення кінцевої мети, за для якої укладено такий договір, і не охоплюються змістом договору доручення, можуть створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов»язки довірителя тільки за умови їх схвалення останнім.

Виходячи з тексту довіреності, виданої позивачем на ім»я відповідача надав відповідачу право продажу Автомобіля.

На підставі цієї довіреності позивач надала відповідачу право (незалежно один від одного) представляти його інтереси в органах нотаріату, відповідних органах ДАІ або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов»язаних з користуванням, експлуатацією та продажем Автомобіля, тощо.

Законом №8397 від 15.04.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень», було ліквідовано вимогу щодо нотаріального засвідчених довіреностей.

Для керування ТЗ уже стало не потрібно оформляти нотаріально завірену довіреність на право керування транспортним засобом, а для управління чужим транспортним засобом стало достатньо отримати у його власника техпаспорт, а також мати при собі посвідчення водія відповідної категорії та страховий поліс.

Ніякого документального підтвердження, що авто передано господарем законно (розписки, дозволу, довіреності) вже не потрібно, згідно вищезгаданого Закону. Цей Закон вступив у силу через 30 днів з моменту його опублікування і діє по даний час.

Починаючи з 27.03.2009 року автомобіль марки ВАЗ 2108 р. НОМЕР_14 оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8, виданий 15.01.2000 року Львівським МРЕВ ДАІ знаходились у ОСОБА_2

Фактично договір купівлі - продажу, за яким продавець зобов'язується передати річ у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і оплатити за нього певну ціну товар, був ними виконаний 27.03.2009 року.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства, суд виходить з того, що відповідач при вчиненні таких дій від імені позивача, діяв у межах наданих йому довіреністю прав, відтак слід вважати, що позивач та відповідач домовилися про всі істотні умови договору купівлі-продажу Автомобіля, оскільки відбулося повне виконання договору, а саме покупець сплатив продавцеві обумовлену вартість за товар, продавець прийняв це виконання та передав покупцеві товар, який покупець прийняв. Водночас відповідач не зняв вчасно автомобіль з реєстраційного обліку, чим перешкодив позивачу зареєструвати право власності на Автомобіль за собою. Сторони визначили між собою також момент укладення договору купівлі-продажу 27.03.2009 року. Вказані факти у справі ніким не спростовані та не оспорені.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що сторонами було укладено договір купівлі-продажу Автомобіля, відповідно до якого позивача ОСОБА_1 продала, а відповідач ОСОБА_2 купив вказаний автомобіль за 500,00 доларів США.

Щодо вимоги позивача, про припинення права власності позивачки ОСОБА_1, на транспортний засіб марки "ВАЗ 2108", тип ТЗ - легковий комбі - В , білого кольору, 1992 року випуску, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_5, реєстраційний НОМЕР_7, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 321 ЦК України, закріплений принцип непорушності права власності, визначено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.346 ЦК України, визначено підстави припинення права власності, надаючи вичерпний перелік,який відповідно до ч.2 ст.346 ЦК України, може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

В зв»язку з тим, що ТЗ марки "ВАЗ 2108", тип ТЗ - легковий комбі - В , білого кольору, 1992 року випуску, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_5, реєстраційний НОМЕР_7 не знаходиться у власності позивача з 27.03.2009 року і з того часу вона фактично позбавлена права таким Транспортним засобом користуватися, у зв»язку із відсутністю у неї вищевказаного транспортного засобу, технічного паспорта на цей автомобіль і інших документів на такий ТЗ, тобто з 27.03.2009 року припинилось право власності позивача на цей ТЗ відповідно до ст.346 ЦК України.

А тому, суд приходить до висновку , що вимога позивача, про припинення права власності позивачки ОСОБА_1, на транспортний засіб марки "ВАЗ 2108", тип ТЗ - легковий комбі - В , білого кольору, 1992 року випуску, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_5, реєстраційний НОМЕР_7,підлягає до задоволення .

Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.10,11,57, 60,208, 209 ч.3, 212-215,218,294 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити .

Встановити факт купівлі-продажу транспортного засобу марки "ВАЗ 2108", тип ТЗ - легковий комбі - В , білого кольору, 1992 року випуску, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_5, реєстраційний НОМЕР_7, як такий, що відбувся 27.03.2009 року між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої : АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3), як продавцем та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого : с.Блищиводи, Жовківський район Львівська область, ІПН НОМЕР_4), як покупцем.

Припинити з 27.03.2009 року право власності ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої : АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) на транспортний засіб марки "ВАЗ 2108", тип ТЗ - легковий комбі - В , білого кольору, 1992 року випуску, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_5, реєстраційний НОМЕР_7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мартинишин Я. М.