Справа № 351/240/16-ц
Номер провадження №2/351/381/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

з участю секретаря Маланчук С.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Русівської сільської ради про встановлення права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Русівської сільської ради про встановлення права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивував тим, що 06.10.2004р. померла його тітка ОСОБА_2, якій на праві приватної спільної сумісної власності разом із ОСОБА_3 належало по 1/4 частині житлового будинку з господарськими спорудами, що в с.Русів вул. Грушевського, буд. 23, Снятинського району. На час її смерті заповіту складено не було. Спадкоємцем за законом на майно померлої ОСОБА_2 є її сестра ОСОБА_3, яка вступила в управління спадковим майном.

13.03.2009р. померла тітка позивача- Луцик ОСОБА_4, якій на праві приватної власності належала 1/2 частина вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами. Спадкоємцем за законом на майно померлої ОСОБА_3 є позивач. Інших спадкоємців за законом і за заповітом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 немає. Позивач фактично вступив в управління спадковим майном, однак через фінансові труднощі не зміг нотаріально оформити спадщину. Просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує, просить його задоволити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НМ № 164914 ОСОБА_2 померла 06.10.2004 року.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Грушевського, 23 в с. Русів Снятинського району відносився до суспільної групи "колгоспний двір" та розділений на два погосподарські номери, в якому станом на 15.04.1991р. були зареєстровані та проживали: особовий рахунок № 618: голова двору- Луцик О.Т. та її сестра ОСОБА_3; особовий рахунок № 619: голова двору- позивач ОСОБА_1, дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_6, син ОСОБА_7.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: вул. Грушевського (вул. Леніна), 23 в с. Русів Снятинського району, що підтверджується свідоцтвом про право на нерухоме майно від 03.06.2010р.

На день смерті ОСОБА_3 в господарстві під особовим рахунком № 205 вона була зареєстрована та проживала одна, в іншій частині господарства під особовим рахунком № 206 був зареєстрований та проживав позивач разом із дружиною та дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується довідкою Русівської сільської ради від 03.02.2016р. № 108.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НМ № 089058 ОСОБА_3 померла 13.03.2009 року.

Технічний паспорт на житловий будинок по вул. Грушевського, 23 в с. Русів Снятинського району виданий на позивача ОСОБА_1

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ буввведений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Враховуючи те, що станом на 15.04.1991 року спадкове домоволодіння відносилося до категорії колгоспний двір, головою двору під особовим рахунком № 205 була ОСОБА_2, якій на праві спільної сумісної власності разом із ОСОБА_3 належало по 1/4 частині житлового будинку. Головою двору під особовим рахунком №206 був позивач, якому належала 1/2 частина спірного будинковолодіння. Спадкоємцем належного ОСОБА_2 майна після її смерті стала її сестра ОСОБА_3, яка на час смерті проживала разом із нею, вступила в управління спадковим майном і тому її частка становила 1/2 частину спірного будинковолодіння. Спадкоємцем належного померлій ОСОБА_3 майна став позивач, який проживав у спірному господарстві, вступив в управління спадковим майном та є єдиним спадкоємцем за законом на майно померлої ОСОБА_3 Інших спадкоємців немає.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Із довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 03.03.2016р. вбачається, що спадкові справи після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.03.2009р. та після смерті ОСОБА_2, яка померла 06.10.2004р. не заведені, що також підтверджується Інформаційними довідками із Спадкового реєстру від 03.03.2016р.

Як зазначено в пункті 3.1 ОСОБА_8 спеціалізованого суду Ураїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкт нерухомості - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач є спадкоємцем спірного майна померлої ОСОБА_3 за законом, інших спадкоємців немає, а тому є підстави для визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок, в порядку спадкування за законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 321, 328, 334, 392 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Грушевського (Леніна), буд 23 в с. Русів, Снятинського району, Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.