Справа №333/5029/16-ц
Провадження №2/333/2644/16
Ухвала

Іменем України

26 вересня 2016 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і коштів на додаткові витрати,

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і коштів на додаткові витрати, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на неповнолітню дитину інваліда дитинства ОСОБА_3, і додаткові витрати щомісячно 1/2 частину із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2016 року до повноліття дитини.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.119 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У ст.185 Сімейного кодексу України зазначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Однак, позивачем не вказано, які саме особливі обставини спричинили додаткові витрати на утримання дитини, а також не зазначено розмір таких витрат. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У звязку з викладеним, позивачу необхідно конкретизувати зміст позовних вимог, зазначивши частку від доходу відповідача або тверду грошову суму, яку вона просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь як аліменти на неповнолітню дитину і окремо розмір додаткових витратах на дитину і спосіб фінансування (разово, періодично або постійно).

Також згідно з ст.80 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову у позовах про стягнення аліментів на неповнолітню дитину визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обовязково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості майна несе позивач, тому він повинен вказати у позовній заяві ціну позову, обґрунтувати її та надати суду відповідні докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення зазначених вимог позивач не зазначає в позовній заяві ціну позову.

Крім того, від сплати судового збору згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону від 22.05.2015 року, що набрав чинності з 01.09.2015 року), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах лише про стягнення аліментів. Відповідно до зазначеного закону позивачі не звільнені від сплати судового збору за подання позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, в порушення зазначених вимог цивільного процесуального законодавства позивачем не надано ніяких документів про сплату судового збору. У разі звільнення від сплати судового збору позивачу необхідно вказати підстави звільнення та надати докази на підтвердження цього, а в іншому випадку сплатити судовий збір за вказану позовну вимогу згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і коштів на додаткові витрати залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви три дні з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков