Ухвала

іменем україни

07 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Коротуна В.М.,
Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2016 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2015 року, частково зміненим рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року стягнуто з банку на його користь компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4 749,11 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - в сумі 28 162,20 грн та моральну шкоду - 1 тис. грн, яке було виконано лише 23 грудня 2015 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 40 586,70 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року, рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зменшено розмір середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні до 36 169,10 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо визначення строку затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив із дати надходження коштів на рахунок ОСОБА_6

Апеляційний суд змінюючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що судом неправильно визначено період за який має бути нарахований середній заробіток за час затримки розрахунку, оскільки кількість днів прострочення виплати заробітної плати позивачу складає 131 день, при розмірі середньоденної заробітної плати 276,10 грн, за період з 25 травня 2015 року до 07 грудня 2015 року, тобто розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_6 становить 36 169,10 грн.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 з 24 травня 2002 року перебував із відповідачем у трудових відносинах.

Наказом від 19 грудня 2014 року позивача звільнено з роботи з 22 грудня 2014 року за угодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення компенсації за невикористану відпустку і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4 882,89 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 38 573,34 грн, та моральну шкоду - 1 тис. грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2015 року змінено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4 749,11 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 28 162,20 грн та моральну шкоду - 1 тис. грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з платіжним дорученням за № В21-1072 від 07 грудня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» перерахував на рахунок ВДВС Дніпропетровського МУЮ 37 409,46 грн.

ВДВС Дніпропетровського МУЮ зазначені кошти в розмірі 37 409,46 грн перерахувало на рахунок ОСОБА_6 23 грудня 2015 року, що підтверджується довідкою від 11 січня 2016 року про рух коштів по рахунку позивача.

За правилами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті.

Із роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 01 квітня 2015 року (справа № 6-41цс15), у разі виникнення спору про розміри належних звільненому працівникові сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь працівника або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Вирішуючи спір щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 травня 2015 року до 07 грудня 2015 року у розмірі 36 169,10 грн, апеляційний суд, в порушення вимог ст. 303, 315 ЦПК України, при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не врахував, що позовні вимоги про стягнення належних позивачеві сум при звільненні задоволено частково, не з'ясував яку частку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із розміром середнього заробітку, та не застосував принцип співмірності.

За таких обставин, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
С.О. Карпенко
В.М. Коротун
Г.І. Мостова