Справа №295/2806/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої - судді Чішман Л.М.

секретаря Савіної Л.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності, визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить визначити частку померлого ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яку призначено для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель у розмірі 467/1000 частки, що становить площу 0,0467 га. Крім того, просить визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскільки являється єдиними спадкоємцем за заповітом та з метою оформлення права власності на спадкове майно, звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в зв'язку із невідповідністю місця розташування вказаного в державному акті на право власності на земельну ділянку з місцем розташування зазначеному в Державному земельному кадастрі та по причині відсутності відомостей щодо реєстрації права власності даної земельної ділянки за померлим згідно витягу з Державного земельного кадастру. Крім того, зазначив, що земельна ділянка, яка належала спадкодавцю, перебувала у спільній сумісній власності із відповідачем, частки співвласників не визначені, а відтак, позивач позбавлений права оформити свої спадкові права після смерті спадкодавця, у зв'язку із чим змушений звернутись до суду.

Сторони подали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив їх задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути визнання права власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1. /а.с. 5/

Згідно копії свідоцтва про народження від 08.09.1948 року вбачається, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 /а.с. 6/.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на 467/1000 частки земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що становить площу 0,0467 га.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 07.10.2004 року вбачається, що на підставі рішення 19 сесії міської ради №371 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0467 га за адресою АДРЕСА_1. /а.с. 10/

Відповідно до копії витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.03.2015 року вбачається, що 533/1000 частин земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_5. /а.с.15,16 /

Зі змісту постанови державного нотаріуса Другої Житомирської державної нотаріальної контори Поліщука А.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №888/02-31 від 28.04.2015 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку із невідповідністю місця розташування вказаного в державному акті на право власності на земельну ділянку із місцем розташування зазначеному в Державному земельному кадастрі та відсутністю реєстрації права власності за померлим ОСОБА_3 /а.с. 7/

Відповідно до листа начальника Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради Черкасова Є. Л. № 1429/13 від 04.05.2015 року вбачається, що згідно рішення Житомирської міської ради від 28.03.2008 року №583 «Про затвердження назв топонімічних об'єктів у місті Житомирі» існує топонімічний об'єкт з назвою: АДРЕСА_1, топонімічного об'єкту із назвою: АДРЕСА_1 не існує. /а.с. 11/

Статтею 25 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна правоздатність це здатність мати цивільні права та обов'язки. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Якщо спадкоємець прийняв частину спадкового майна, він вважається таким, що прийняв усе спадкове майно.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Спадкодавцями за заповітом згідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця та народженні живими після відкриття спадщини.

Нормами ч. 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Зі змісту ст. ст. 368, 372 ЦК України та ст. ст. 86, 89 ЗК України випливає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, яке знаходиться в спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за згодою сторін.

Статтею 1226 ЦК України передбачено, що суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до експертного дослідження ТОВ «Підприємство «Житомирземлепроект» №2 від 10.08.2015 року частка земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, яка належала померлому ОСОБА_8 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, кадастровий номер НОМЕР_3 становить 467/1000 частки або 0,0467 га.

За таких обставин, суд визнає, що земельна ділянка належала на праві спільної частковї власності ОСОБА_3, та враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, інших спадкоємців за законом або за заповітом не має, а тому суд визнає за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 80, 158, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 16, 25, 328, 368, 372, 1268, 1220, 1225, 1226 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно, а саме на 467/1000 частин земельної ділянки, що становить площу 0,0467 га. по АДРЕСА_1 у м. Житомирі, після смерті ОСОБА_3, помелого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Чішман