Справа № 372/1450/15-ц Головуючий у І інстанції Мора О.М.
Провадження № 22-ц/780/3909/16 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 18 31.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Поліщука М.А.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 21 квітня 2008 року ОСОБА_2 уклала договір про участь у фонді фінансування будівництва з АКБ «Аркада» на будівництво двокімнатної квартири.

У лютому 2010 року позивачка отримала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Зазначена квартира складається з двох ізольованих кімнат площею 20,9кв.м та 14,5кв.м.

Згідно рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 серпня 2010 року за відповідачем визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Отже дана квартира належить позивачці та відповідачеві на праві спільної часткової сумісної власності.

Відповідач займає кімнату площею 14,5кв.м, а позивачка разом із донькою ОСОБА_4 займає кімнату площею 20,9кв.м.

У лютому 2012 році між позивачкою та відповідачем відбулась домовленість про необхідність проведення ремонту в усій квартирі.

Проведення ремонту було вкрай необхідним для того, щоб їхня дочка мала можливість мешкати та виховуватися у належних санітарно-гігієнічних та побутових умовах, які не завдали б шкоди її фізичному та духовному розвитку. Кімнату площею 14,5кв.м позивачка з відповідачем домовилися облаштувати дочці.

Оскільки відповідач у період проведення ремонтних робіт не мав грошових коштів на ремонт квартири, то вони домовились, що ремонт квартири буде зроблено за рахунок коштів позивачки, а відповідач повинен до кінця 2014 року відшкодувати 1/2 частину витрачених позивачкою грошових коштів на ремонт спільної квартири.

Вартість послуг по ремонту квартири разом з будівельними матеріалами позивачем оцінено в 189180 гривень. Оскільки відповідач повернув частину грошових коштів у розмірі 4000 грн., позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошові кошти у розмірі 90590 грн., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 905,90грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Зазначила, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки суд першої інстанції ухвалив його без усебічної, повної та об'єктивної оцінки доказів.

Рішенням апеляційного суду Київської області від09 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 20 279,50 гривень(двадцять тисяч двісті сімдесят дев'ять гривень п'ятдесят копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, яку суд вищої інстанції задовольнив частково, скасувавши рішення апеляційного суду від 09 грудня 2015 року та направивши справу на новий апеляційний розгляд (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з таких підстав.

По справі встановлено, що сторони по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 спірній квартирі зареєстровані та постійно проживають позивач з донькою та відповідач. Договір між сторонами про порядок володіння та користування спільним майном не укладався.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 355, 360 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, а тому позов є не обґрунтованим та не доведеним.

Суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_5 не надано суду належних доказів на підтвердження того, що проведення робіт по ремонту квартири АДРЕСА_1 було узгоджено з відповідачем по справі. Відповідачем не заперечувалося того факту, що позивачкою за власні кошти було проведено ремонтні роботи в квартирі, однак жодної попередньої домовленості про те, що він відшкодує їй половину вартості цих робіт між ним та позивачкою ні в усній формі, ні в письмовій укладено не було.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про наявність усного договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на відшкодування останнім ОСОБА_2 вартості ремонтно-будівельних робіт та прийняття умов цього договору не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки відповідач наявність усного договору заперечує, а належних доказів на підтвердження даної обставини по справі не надано.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: