АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/583/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

секретар Гриньова А.М.,

за участю представників позивача,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, Хмельницька Житлово-експлуатаційна контора №2, Управління Державної Міграційної служби у Хмельницькій області, про визнання реєстрації недійсною за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ОСОБА_1, звертаючись до суду із вказаним позовом до відповідачів, посилалася на те, що в грудні 1997 року вона отримала ордер на квартиру АДРЕСА_1. Того ж місяця вона разом з дітьми поселилася у цій квартирі та зареєструвалася. 22.10.2005 року у вищевказаній квартирі зареєструвались ОСОБА_2 та її діти як члени її сім'ї, без відома та згоди позивачки. З листа ЖЕК №2 від 14.08.2015 року позивачці стало відомо, що 22.10.2005 року ОСОБА_2 була зареєстрована у квартиру, як її троюрідна сестра. Син позивачки та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що ОСОБА_1 також стало відомо лише з листа ЖЕК від 30.09.2015 року. 22.03.2006 року квартиру АДРЕСА_1 було приватизовано на всіх зареєстрованих в ній осіб і кожен набув у власність по 1/9 частки квартири, відповідно і ОСОБА_2 з двома дітьми. 26.03.2006 року ОСОБА_2 забрала свої речі з підсобного приміщення і з того часу позивачка більше її не бачила, також їй не відома адреса її проживання. Вказувала, що відповідачі не набули права користування квартирою, оскільки на момент реєстрації вони не були членами її сімї, договорів піднайму з відповідачами вона не укладала, не надавала згоду на реєстрацію відповідачки з дітьми в квартирі. В звязку з цим просила визнати реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсною та скасувати її.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29.10.2015 року відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, Хмельницька ЖЕК №2, Управління ДМС у Хмельницькій області, про визнання реєстрації недійсною.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування з міграційної служби відомостей про реєстрацію відповідачів, а також відомостей про шлюб ОСОБА_5, сина позивачки. Також суд помилково оцінював як підставу позову факт непроживання відповідачів у вказаному будинку, проте не надав оцінки тому, що реєстрація відповідачів у квартирі АДРЕСА_2 проведена з порушенням закону - без письмової згоди наймача та членів його сімї. Суд не врахував, що позивачем оспорюється законність реєстрації відповідачів на час її здійснення, а не на цей час, коли вони є співвласниками квартири. Факт реєстрації відповідачів у квартирі вказує на порушення прав позивачки на житло та реалізацію нею права власності.

В засіданні апеляційного суду представники апелянта підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважаються належно повідомленими про розгляд справи.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1, а також відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_3, будучи власником 1/9 частини квартири кожний. Сторони набули право власності на частки в квартирі 22.03.2006 року в порядку приватизації державного житлового фонду, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 1051 від 24.03.2006 року, виданим управління комунального майна Хмельницької міської ради.

Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі з 22.10.2005 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності стороною позивача незаконності реєстрації місця проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_3, а також відсутності правових підстав для визнання реєстрації недійсною.

Доводи апеляційної скарги про те, що реєстрація відповідачів у квартирі АДРЕСА_2 проведена з порушенням закону - без письмової згоди наймача та членів його сімї, не ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Так, відповідно до ст. 3 Закону України „Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце

проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно з ч.2 ст. 6 цього Закону для реєстрації особа або її законний представник поряд з письмовою заявою та іншими документами подає документи, що підтверджують її право на проживання в житлі, адреса якого

зазначається під час реєстрації.

За змістом заяви про реєстрацію місця проживання, форма якої встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2004 року № 985 „Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні чинної на час реєстрації відповідачів, у разі відсутності в особи документів, що підтверджують її право на проживання в житлі, обовязковою є згода наймача та усіх повнолітніх членів сімї (чи власника/співвласників житла) на реєстрацію місця проживання.

Згідно з пунктом 7.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077 реєстрація місця проживання особи скасовується в разі її проведення з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять даних про те, що реєстрація місця проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_3 проведена з порушенням вимог законодавства, зокрема, що позивач як наймач вказаної квартири та інші повнолітні члени її сімї не давали згоди відповідачам на реєстрацію їх місця проживання.

Як вбачається з наданих апелянтом доказів, заява про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, картки форми 16 щодо реєстрації місця проживання цих осіб у квартирі АДРЕСА_3, в управлінні ДМС в Хмельницькій області, Хмельницькому міському відділі управління ДМС, ЖЕК № 2, - відсутні (а.с. 79, 86, 88).

Таку ж відповідь щодо відсутності запитуваних документів у звязку зі спливом строку їх зберігання органи ДМС надали і на вимогу апеляційного суду.

За змістом ст.ст. 15, 16 ч.1 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 2 ст.16 ЦК визначає способи захисту цивільних прав та інтересів, а також встановлює, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Правильним є висновок суду першої інстанції про те, що чинне законодавство не містить правових підстав (норм права) для задоволення вимоги про визнання реєстрації недійсною.

Оспорюючи реєстрацію відповідачів у квартирі, позивач вказувала на порушення її права на житло, права власності на квартиру.

В свою чергу, як вбачається з пояснень сторони позивача, суті порушеного права, ОСОБА_1 фактично звернулася до суду з цим позовом з метою встановлення обставини, яка підлягає доказуванню при розгляді іншої справи та може бути встановлена під час розгляду цієї справи на підставі наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/583/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 59