_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7570/16-ц
Провадження № 2/520/3837/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

при секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа- Київська рай адміністрація як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.

Встановив:

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, 2013 року народження, стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню та утриманню дитини. До судового засідання позивачка не з»явилась, надала заяву про вирішення спору за її відсутності, посилаючись на неможливість з»явитися до суду за сімейними обставинами. Відповідач до судового засідання не з»явився, про час і місце слухання справи сповіщений, до матеріалів справи додана нотаріально посвідчена заява відповідача про його згоду з вимогами позивачки про позбавлення його - відповідача- батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_1, 2013 року народження.

Представник третьої особи - Київської райадміністрації м.Одеси до суду не з»явився, про час і місце слухання справи сповіщений, надав заяву про вирішення спору за його відсутності, посилаючись на завантаженість по роботі.

Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних стосунках з серпня 2010 року по грудень 2013 року. Від цього шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис про народження №2372, вчинений 15.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Відомості про батька дитини внесені відповідно до положень ст..ст.126,133,135 СК України.

ОСОБА_1 в позові стверджує, що з грудня 2013 року відповідач - батько дитини є громадянином Російської Федерації і в грудні 2013 року виїхав з України, залишив її з 9-місячною донькою. ОСОБА_2 долею дочки не цікавиться, станом здоров»я- не опікується, з дитиною не спілкується, участі у вихованні не приймає, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Всі питання щодо утримання, виховання і забезпечення належних умов для фізичного, духовного і розумового розвитку дитини вирішує мати дівчинки самостійно.

На підтвердження позову позивачка посилається на такі докази: довідку з місця проживання, свідоцтво про народження ОСОБА_1, довідку про доходи позивачки, довідку з дитячого закладу, що відвідує малолітня ОСОБА_1, характеристика на доньку, письмові пояснення свідків, нотаріально посвідчену заяву відповідача, що він згоден з вимогами про позбавлення його батьківських прав, висновок Київської рай адміністрації №994/01-К від 10.06.2016 року - як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_1, 2013 року народження.

При викладених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_1 бгрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України в постанові №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами від 19.12.2008 року) роз»яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків (п.15). Надалі в постанові надані роз»яснення щодо ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків (п.16) «батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками».

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитини» покладає на кожного з батьків однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У даному випадку надані суду докази безперечно підтверджують, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків відносно дитини. Право позивачки звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав передбачено ст.165 СК України, а підстави позбавлення батьківських прав вказані у ст.164 СК України, наявність яких у даному випадку суд встановив.

Керуючись ст.213, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2, 1980 року народження, громадянина Російської Федерації позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.