Справа № 263/8575/16-ц
Провадження №2/263/2105/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого - судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., за участю представника позивачки адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що після смерті її батька ОСОБА_5, померлого 03.08.1999 року відкрилася спадщина у вигляді частини (12,7 кв. м.) квартири АДРЕСА_1, загальною площею 55,9 кв. м., житловою площею 40,2 кв. м., яка складається з кімнати № 1 площею 10,4 кв.м., кімнати № 2 площею 17,1 кв. м., кімнати № 3 площею 12,7 кв. м., кухні площею 7,7 кв. м., вбиральні площею 0,8 кв. м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., коридору площею 4,8 кв.м., вбудованої шафи площею 0,3 кв.м. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є вона, її мати ОСОБА_6, померла 15.02.2014 року, та її брат ОСОБА_7, померлий 30.11.2003 року. Спадкоємцями за правом представлення після смерті ОСОБА_7 є дві його дочки відповідачки по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_8 На час відкриття спадщини вона постійно проживала з батьком у спірній квартирі та у встановлений законом строк звернулася до Першої маріупольської державної контори з заявою про прийняття спадщини, в результаті чого державним нотаріусом було заведено спадкову справу № 111, але свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру вона не отримувала. Звернувшись 30.06.2016 року до Першої маріупольської державної контори з метою оформлення спадщини на частину спірної квартири, їй було відмовлено, у звязку з неможливістю витребування спадкової справи відносно майна померлого 03.08.1999 року ОСОБА_5 з Донецького обласного державного нотаріального архіву, що знаходиться в м. Донецьку, територія якого тимчасово не підконтрольна владі України, а також у звязку з відсутністю державної реєстрації речових прав на частки квартири спадкодавця. Оформити право власності на частину спірної квартири іншим чином неможливо, а тому вона була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів з даним позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на частину (12,7 кв.м.) вищевказаної квартири в порядку спадкування.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у судове засідання не зявилися, до суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення.

Суд, зясувавши думку представника позивача, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 5698 від 30.06.1993 року, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_6 35,05 кв.м., ОСОБА_5 12,7 кв.м., ОСОБА_9 10,4 кв.м. /а.с. 12/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 383214 від 03.08.1999 року ОСОБА_5, помер 03.08.1999 року /а.с. 8/.

На час смерті ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, були зареєстровані та проживали його дружина ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_2, що підтверджується довідкою № 783 від 19.03.2014 року, виданою ЖКП «Жилкомплекс» /а.с. 10/.

Після смерті ОСОБА_5, його дочка ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.04.2000 року, зареєстроване в реєстрі за № 5-1010 /а.с. 11/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.01.2015 року № 263/9091/14-ц (2/263/55/2016) за ОСОБА_2 було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 15.02.2014 року на частину квартири АДРЕСА_1, а саме: 35,05 кв.м., а також на частину (10,4 кв.м.) вищевказаної квартири, яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло № 5698 від 30.06.1993 року /а.с. 18-19/.

Відповіддю Першої Маріупольської державної нотаріальної контори № 1435/02-17 від 06.07.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру та розяснено, що архівні спадкові справи, за період 1943-2001 років, у тому числі спадкова справа до майна померлого ОСОБА_5 були передані для подальшого зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, що знаходиться в м. Донецьку, територія якого тимчасово не підконтрольна владі України, тому доступ до архівних документів відсутній /а.с. 17/.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, позивачка є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 03.08.1999 року, інші спадкоємці першої черги за законом відповідачі у справі ОСОБА_3, ОСОБА_8 не заперечували проти визнання права власності на частину спірної квартири за позивачкою, крім того, позивачка позбавлена можливості іншим шляхом оформити правовстановлюючі документи, а тому суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею у судовому порядку право власності на частину (12,7 кв. м.) квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 321, 328, 1296 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 131, 197, 209-210, 212-213 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на частину (12,7 кв. м.) квартири АДРЕСА_1, загальною площею 55,9 кв. м., житловою площею 40,2 кв. м., яка складається з кімнати № 1 площею 10,4 кв.м., кімнати № 2 площею 17,1 кв. м., кімнати № 3 площею 12,7 кв. м., кухні площею 7,7 кв. м., вбиральні площею 0,8 кв. м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., коридору площею 4,8 кв.м., вбудованої шафи площею 0,3 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_5, померлого 03.08.1999 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г.Шатілова