Справа № 2-5623/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок нанесення тілесних ушкоджень на виробництві, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся із позовною заявою, в якій просив зобов'язати адміністрацію Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» надати виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України акти за формами Н-5 та Н- 1 про отримання ним, 27.03.2015 року тілесних ушкоджень на виробництві.

Стягнути з відповідача Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 5000 грн. страхових виплат за тимчасову непрацездатність внаслідок отриманих тілесних ушкоджень на виробництві.

Крім того, просив стягнути з відповідача Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» моральну шкоду с сумі 3000 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свій позов, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, та на підставі яких, на його думку, необхідно вирішувати дані вимоги, і які визначають той засіб захисту права, який він просить суд застосувати, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачем не викладені обставини щодо обґрунтування підстав та предмету позову, тобто, які права позивача порушені, якими саме діями або бездіяльністю відповідачів, всупереч якої правової норми, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений таких спосіб захисту прав та інтересів позивача, яким чином це пов'язано з виробництвом, тобто при виконанні позивачем трудових обов'язків і яких саме.

Крім того, з матеріалів позову вбачається, що позивач, звертаючись до відповідача з вимогою до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про стягнення страхових виплат за тимчасову непрацездатність внаслідок отриманих тілесних ушкоджень на виробництві, не викладає обставин в обґрунтування визначених ним правових підстав звернення до Фонду з таким способом захисту, в чому порушення саме Фондом, на його думку, прав та інтересів, не зазначає доказів на підтвердження того, яким чином відповідач порушив його права та в чому полягає порушення його прав саме Фондом, а також щодо його обов'язку сплатити позивачу саме 5000 грн. страхових виплат за тимчасову непрацездатність внаслідок отриманих тілесних ушкоджень на виробництві.

Також відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Між тим, позивач так і не зазначив, в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача Київської міською клінічною офтальмологічною лікарнею «Центр мікрохірургії ока» йому заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Таким чином, в поданій позовній заяві позивачем не викладені обставини як правові підстави в обґрунтування позовних вимог, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин в обґрунтування заявлених вимог.

Водночас, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Ставка судового збору за вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, позивачем в позовній заяві об'єднано дві вимоги немайнового характеру та одну майнового характеру, але сплачено судовий збір лише за одну вимогу майнового характеру.

Таким чином, вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем в позовній заяві заявлено декілька вимог, в тому числі про відшкодування майнової та моральної шкоди, а судовий збір ним сплачений лише як за одну вимогу, тому відповідно до ЗУ «Про судовий збір», позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну заявлену ним вимогу за ставками, визначеними ЗУ «Про судовий збір», та надати суду докази, що підтверджують його сплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок нанесення тілесних ушкоджень на виробництві, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: