Справа № 569/3342/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

одноособово суддя - Галінська В.В.

при секретарі - Капріян І.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Рівненського міського суду із вищевказаним позовом, згідно якого просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно на кожну дитину з моменту звернення до суду та до досягнення ними повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб. Від спільного проживання в шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час, вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні їх неповнолітніх дітей. Сама вона не взмозі забезпечити дітей продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, та іншими життєвими потребностями. Інколи діти також хворіють, а тому також потрібні гроші на медикаментозне лікування. Старша дочка відвідує дитячий садочок, за який також потрібно проводити щомісячну оплату.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього аліментів в розмірі 40% від суми отриманих ним коштів на утримання своїх дітей. Додатково пояснив, що він працює по трудовому договору з 01 березня 2016 року водієм у ФОП ОСОБА_7 та має постійний заробіток..

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 грудня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 2046, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, актовий запис №1347, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, актовий запис №1348, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, актовий запис №2060 підтверджується, що батьком ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 є ОСОБА_3.

З оглянутого судом трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю №143 від 11 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 працював у ФОП ОСОБА_7 на посаді водія пасажирських перевезень з оплатою праці в розмірі мінімальної заробітної плати + 10 грн.

Крім того, з оглянутого судом трудового договору від 01 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді водія з місячним окладом у розмірі мінімальної заробітної плати + 10 грн..

Довідкою про доходи №67 від 05 березня виданої ФОП ОСОБА_7 підтверджується, що ОСОБА_3 нараховано заробітну плату за березень - квітень в розмірі 2776 грн.

З оглянутої судом довідки Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу підтверджується, що ОСОБА_3 за 2015 рік було нараховано заробітну плату 960 грн., за січень-лютий 2016 року в сумі 2234,29 грн.В

Вищезазначені обставини свідчать про те, що відповідач не має постійної роботи, отримує нерегулярний дохід, що дає підстави для застосування судом ст.184 СК України.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини.

Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя.

Посилання на необхідність стягнення із відповідача аліментів в розрахунку на кожну дитину по 120 грн., є недостатнім розміром для забезпечення рівня життя необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 600 грн. на кожну дитину.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженця м. Рівне, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, в розмірі 600 (шістсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21.03.2016 року до їх повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 травня 2016 року.

Суддя -

інська