Справа № 127/9349/16-ц Провадження № 22-ц/772/2503/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 55Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Медяного В.М., Колоса С.С.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., позивачки ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційно-го суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Державного підприємства «Центр

державного земельного кадастру» про стягнення заборгованої за-

робітної плати, компенсації втрати частини доходів у звязку з

порушенням строків розрахунку при звільненні,

за апеляційною скаргою представника відповідача Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

04 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулася у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» ( далі - ДП «Центр ДЗК» ) про стягнення заборгованої за-робітної плати, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків розрахунку при звільненні ( а. с. 1-2 ). Позов мотивований тим, що по-зивачка працювала у Державному підприємстві «Державна картографічна фаб-рика» у м. Вінниці на посаді прибиральниці виробничих та службових примі-щень. У день звільнення з роботи за власним бажанням 03 березня 2014 року з нею не був проведений повний розрахунок. Наказом Державного агентства зе-мельних ресурсів України від 09 січня 2013 року № 5 ДП «Державна картогра-фічна фабрика» реорганізоване шляхом приєднання до ДП «Центр ДЗК», на йо-го базі створена Виробнича філія «Вінницька картографічна фабрика». ДП «Центр ДЗК» є правонаступником усіх прав та обовязків ДП «Державна карто-графічна фабрика». Станом на 01 жовтня 2015 року заборгована позивачці заро-бітна плата складає 795,93 гривень, а компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків розрахунку при звільненні - 596,00 гривень. За-гальна сума заборгованості перед ОСОБА_2 становить 1391,93 гривню, вона просить суд позов задоволити у повному обсязі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2016 року позов задоволений частково ( а. с. 113-116 ): стягнуто з ДП «Центр дер-жавного земельного кадастру» на користь ОСОБА_2 795,93 гривень за-боргованості по заробітній платі, 595,94 гривень компенсації втрати частини за-робітку у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, на користь держа-ви - 551,20 гривню судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим 21 червня 2016 року рішенням суду першої інстанції, представник ДП «Центр державного земельного кадастру» ОСОБА_3 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане судове рішення ска-сувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові в повному обсязі. Апелянт посилається на ухвалення оскаржуваного рішення за неповного зясування су-дом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, що призвело до хибних висновків, ухвалення помилкового рішення; на порушення, неправиль-не застосування судом норм матеріального і процесуального права ( а. с. 121-123 ).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_2, дослідивши матеріали даної справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржу-ваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявле-них в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду прийшла до вис-новку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтвер-джуються, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочин-ства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до-сліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне зя-сування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції вихо-див з того, що при звільненні позивачки з роботи 03 березня 2014 року з нею не був проведений повний розрахунок. Згідно з довідкою Виробничої філії «Він-ницька картографічна фабрика» ДП «Центр ДЗК» від 08 червня 2016 року№ 178 заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2 за період з травня по червень 2013 року, з врахуванням виплати в рахунок часткового пога-шення заборгованості у серпні 2015 року 800,00 гривень, становить 795,93 гри-вень. На підставі частини першої статті 116 КЗпП України, статті 34 Закону Ук-раїни «Про оплату праці» суд підкреслив, що на виплачену позивачці заробітну плату за травень 2013 року у сумі 788,28 гривень компенсація нарахована не бу-ла. Станом на серпень 2015 року розмір компенсації втрати частини заробітку у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати становить 595,94 гривень. Суд зазначив, що обмеження будь-яким строком права особи на звернення в суд з позовом про стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини заро-бітку ( ч. 2 ст. 233 КЗпП України ) чинним законодавством не передбачено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 21 червня 2016 року, оскільки вони є правильними, обгрунтованими та справедливими.

Оскаржуючи судове рішення, представник ДП «Центр ДЗК» ОСОБА_3 посилається на те, що вини ДП «Центр ДЗК» у виникненні заборгованості пе-ред ОСОБА_2 з виплати заробітної плати на момент звільнення її з ро-боти немає; відповідач перебуває у скрутному фінансовому, критичному збит-ковому становищі. Щодо виплати компенсаційних коштів через втрату позивач-кою частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, то апе-лянт вважає необхідним в цій частині позову відмовити через пропуск тримі-сячного строку позовної давності, передбаченого частиною першою статтті 233 КЗпП України.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду пер-шої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні від 21 червня 2016 року. Ці доводи є безпідставними, такими, що суперечать чинним нормам матеріального права, які регулюють виниклі і наявні між сторонами у справі правовідносини.

Як правонаступник ДП «Державна картографічна фабрика» ДП «Центр ДЗК» є носієм усіх прав та обовязків реорганізованого підприємства, зокрема, відповідає за всіма боргами останнього. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснив, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності за несвоєчасний роз-рахунок з працівником, який звільняється з роботи, тобто в день звільнення, а коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок.

Заперечення апелянта стосовно законності стягнення з відповідача на ко-ристь ОСОБА_2 595,94 гривень в якості компенсації втрати частини за-робітку у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати взагалі є надума-ними, підлягають критичному сприйняттю як неспроможні.

За викладених умов апеляційна скарга представника ДП «Центр ДЗК» ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, доводи апеляційної скарги спростовують-ся доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до частини 3 статті 10 та частини 1 статті 60 ЦПК України кож-на сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підста-ву своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну представника державного підприємства «Центр державного зе-мельного кадастру» ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборго-ваної заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у звязку з пору-шенням строків розрахунку при звільненні - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: