У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2016 Справа №1915/10387/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді В.М. Братасюка

з участю секретаря О.І. Чичкевич

заявника ОСОБА_1

представника ПАТ «Державний ОСОБА_2 України» ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_2 України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про виділ частки із спільного майна в натурі, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2014 року (справа №1915/10387/2012)позов Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_2 України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про виділ частки із спільного майна в натурі задоволено.

Виділено ОСОБА_1 в натурі 1/2 частку спірного будинку з надвірними будовами та спорудами, 1/2 частку земельної ділянки площею 0,13 га сільськогосподарського призначення та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,16 га призначеної для житлової та громадської забудови по вул. Мазепи, 42 в с. Гаї. Шевченківські Тернопільського району, а саме: - 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами згідно варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3844/13-22 від 27.09.13:

*І частина гаражу площею 17,7 м кв, вартістю 53958,00 грн.;

*II частина коридору площею 2,0 м кв, вартістю 6097,00 грн.,

*VI котельня площею 4,0 м кв, вартістю 12194,00 грн.;

*VII кухня площею 15,8 м кв, вартістю 48166,00 грн.;

*VIII коридор площею 4,4 м кв, вартістю 13413,00 грн.;

*IX кладова площею 2,1 м кв, вартістю 6402,00 грн.;

*X кладова площею 4,9 м кв, вартістю 14938,00 грн.;

*XI кладова площею 7,7 м кв, вартістю 23473,00 грн.;

*2-1 коридор площею 12,1 м кв, вартістю 46109,00 грн.;

*2-2 жила площею 19,4 м кв, вартістю 73926,00 грн.;

*2-3 жила площею 27,3 м кв, вартістю 104030,00 грн.;

*2-4 кладова площею 6,1 м кв, вартістю 23246,00 грн.;

*2-5 жила площею 23,2 м кв, вартістю 88407,00 грн.;

*2-6 жила площею 20,1 м кв, вартістю 76594,00 грн.;

*1-7 коридор площею 6,1 м кв, вартістю 23245,00 грн.;

*Балкон літ "Бл.2", вартістю 5842,00 грн.;

*Сходи літ "Сх.1", вартістю 5221,00 грн.;

*Огорожа літ "1", вартістю 35053,00 грн.;

*Огорожа літ "2", вартістю 29583,00 грн.;

*ворота літ "З", вартістю 13300,00 грн.;

*хвіртка літ "4", вартістю 2859,00 грн.

1/2 частину земельних ділянок згідно варіанту №1 висновку земельно-технічної експертизи № 3897/13-22 від 27.09.13:

*виділено ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 623 м кв та для ведення ОСГ - 643 м кв;

*виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у спільне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 345 м кв;

*Лінію розподілу між земельними ділянками прокладено:

*по точках А, Б, В, Г, Д, Е, Є, Ж ;

*по точках Б, В, Г, Д;

*по точках А, 3.

Зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_4Б виконати будівельні роботи, необхідні при поділі будинку, що зазначені у Додатку №3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3844/13-22 від 27.09.13 та отримати проект на реконструкцію та перепланування у ліцензованій проектній організації.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 30655,50 грн. компенсації у зв'язку із нерівністю ідеальних часток будинку.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 3219,00 грн. та 4409,24 грн. - витрати на проведення судових експертиз.

11 червня 2015 року колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області прийнято рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2014 року змінено, виключено із резолютивної частини рішення вказівку про зобовязання ОСОБА_4 виконати будівельні роботи, необхідні при поділі будинку, визначені у додатку №3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №3844/13-22 від 27 вересня 2013 року. У решті рішення залишено без змін.

24 листопада 2015 року ОСОБА_1 подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про надання відстрочки виконання рішення суду, в обґрунтування якої зазначив про те, що 20 серпня 2015 року постановою ВП № 48485457 державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження у справі №1915/10387/12 про примусове виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2014 року, за яким його зобов'язано отримати у ліцензованої проектної організації проект реконструкції будинку та виконати будівельні роботи з переобладнання житлового будинку. Стягувачем у виконавчому провадженні є ВАТ «Державний ОСОБА_2 банк України» в особі Тернопільської філії Ощадбанку. Копію постанови заявником отримано 29 серпня 2015 року, і з її змісту слідує, що йому надано термін для добровільного виконання рішення суду до 06 вересня 2015 року. Однак державним виконавцем не аргументовано, як протягом одного тижня можна отримати проект реконструкції житлового будинку і провести будівельно-монтажні роботи з реконструкції будинку протягом семи днів. ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець повинен був звернутися до суду про надання йому відстрочки виконання рішення суду терміном на чотири місяці для отримання дозволу на початок будівельних робіт, виготовлення проекту реконструкції житлового будинку та проведення будівельно-монтажних робіт, тому що протягом семи днів такі роботи виконати неможливо. Таким чином, надання терміну для добровільного виконання рішення і ненадання відстрочки виконання рішення суду є порушенням прав ОСОБА_1, як сторони виконавчого провадження, та як відповідно до ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Заявник звертався до державного виконавця відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції з проханням вжити заходів щодо надання відстрочки виконання рішення суду, але отримав відмову, що стало причиною його звернення до суду із заявою про надання відстрочки виконання рішення суду за виконавчим листом Тернопільського міськрайонного суду №1915/10387/2012 від 29 травня 2014 року терміном на шість місяців.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 26.01.2016 року, в задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення відмовлено за недоведеністю обставин, що утруднюють важке матеріальне становище заявника, та не підтвердження ним належними та допустимими доказами зазначених обставин.

Натомість заявник повторно звернувся з заявою про відстрочку виконання судового рішення терміном на 6 місяців необхідність надання відстрочки мотивує тією обставиною, що заявник ОСОБА_1 тривалий час перебуває на амбулаторному лікуванні, у нього на догляді перебуває мати похилого віку, котра також отримала травму та потребує сторонньої допомоги; й окрім того заявником замовлено проект реконструкції у архітектора.

В судовому засіданні ОСОБА_1 подану ним заяву підтримав, просив задовольнити з підстав, в ній наведених.

Представник банку просить відмовити в задоволенні заяви за недоведеністю, зазначивши, що у заявника було достатньо часу виготовити проект, й наведені ним обставини не є винятковими в розумінні ст. 373 ЦПК України.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не зявилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися, що не перешкоджає суду вирішувати заяву про відстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяви сторони про відстрочку виконання рішення, її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обовязковість застосування національними судами України норм Конвенції.

В контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції, ЄСПЛ розглядалися справи про порушення права власності не обєктами були кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, які є остаточними та підлягають виконанню («Бурдов проти Росії» , заява 59498/00. Рішення від 07.05.2002 року).

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1 , має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами , що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_6 проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

Суд зазначає, що спірні відносини між сторонами спору про поділ будинку в натурі, виник як наслідок невиконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 суми позики на користь Банку, повернути яку (суму позики) банк розраховував за рахунок реалізації будинку по вул.. Мазепи в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, що є неможливим без поділу будинку в натурі.

Відтак, зважаючи на дату ухвалення рішення судом про стягнення коштів з ОСОБА_1 в 2010 році, та дату ухвалення судом рішення про поділ будинку в натурі в 2014 році, у банку уже тривалий час існує виправдане сподівання на захист свого права власності отримати присуджені судом кошти за рахунок вартості реалізованого майна ОСОБА_1

З іншого боку суду слід забезпечити справедливу рівновагу від невиправданого втручання в право власності особи (ОСОБА_1В.) з огляду на фізичну, як він стверджує неможливість, виконання судового рішення про проведення будівельних робіт, необхідних при поділі будинку

В силу ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) за заявою державного виконавця або за заявою сторони, суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може розстрочити виконання рішення суду.

Суд вважає, що в поданій заяві про відстрочку виконання судового рішення заявником ОСОБА_1 не наведено обставин, що відноситься до виняткових випадків, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Із системного аналізу ст.373 ЦПК України випливає, що для відстрочки виконання рішення мають реально виникнути та існувати саме виняткові обставини, які сталися уже в ході виконання раніше ухваленого рішення. При цьому суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням.

Скрутне матеріальне становище боржника не підтверджено будь-якими доказами, які б свідчили про обставини, що утруднюють виконання рішення суду, а доводи, на які ОСОБА_1 посилається у своїй заяві, зокрема труднощі в отриманні проекту реконструкції житлового будинку та проведенні будівельно-монтажних робіт з реконструкції будинку, не є винятковими обставинами з огляду на те, що з часу надання державним виконавцем терміну для добровільного виконання рішення суду до 11 лютого 2016 року звернення заявника до проектанта з замовленням на виготовлення проекту реконструкції частини житлового будинку, заявником не вчинялося будь яких дій на виконання рішення суду.

Окремо суд наголошує, що судом критично оцінюються доводи заявника про неможливість виконання рішення суду з огляду на постійний догляд за хворою матірю із змісту наданого ОСОБА_1 ОСОБА_3 з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що остання перебувала на стаціонарному лікуванні з переломом кістки виключно в період з 07.04.2016 року по 18.04.2018 року, й окремо суд наголошує, що заявником узагалі не доведено суду власного важкого стану здоровя, що є перешкодою виконанню судового рішення ось уже на протязі 2 років.

З врахуванням наданих суду матеріалів та норм процесуального права, суд приходить до висновку про те, що, оскільки передбачених законом підстав для відстрочки виконання рішення суду у справі не встановлено, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_2 України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про виділ частки із спільного майна в натурі слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 373 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (з наступними змінами і доповненнями), суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_2 України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про виділ частки із спільного майна в натурі відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвал.

Головуючий В.М. Братасюк