У х в а л а

16 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», компанії «Hagworth Management Limited» про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и л а :

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 25 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року залишила без змін.

15 липня 2016 року ОСОБА_4, за дорученням якої діє ОСОБА_5, звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 203, 215, 512 - 519, статей 1077, 1079 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року, постанову Вищого господарського суду України від 19 жовтня 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанови Верховного Суду України від 13 квітня (2 постанови) і 25 травня (2 постанови)2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 25 квітня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з висновками судів про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що при укладенні договору про відступлення права вимоги відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України фактично відбулася заміна кредитора в зобов'язанні; докази порушення цивільного права або свого інтересу, а також того, що цей правочин є удаваним, ОСОБА_4 (позивачка) не надала, а тому відсутні правові підстави для визнання спірних договорів недійсними з підстав, передбачених статтями 203, 215 цього Кодексу.

Разом з тим у судових рішеннях, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, указав на необхідність з'ясувати, чи може відповідач виступати фактором, та перевірити, чи дотримано сторонами вимоги цивільного законодавства при укладенні спірного договору;

- у постанові Вищого господарського суду України від 19 жовтня 2015 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на необхідність установити всі фактичні обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, входять до предмета доказування, і надати їм належну правову оцінку.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 13 квітня (2 постанови) і 25 травня (2 постанови)2016 року, оскільки ухвала суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, не суперечить цим висновкам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», компанії «Hagworth Management Limited» про визнання договорів недійсними за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко