Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 415/5674/16-ц
Провадження № 22ц/782/933/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого судді Стахової Н.В.

Суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.

за участю секретаря Попової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 15 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на обєкт нерухомості, розташований за адресою: м.Лисичанськ, вул.Октябрьська, 304-109, Луганської області.

08.12.2015 року, одночасно із позовною заявою подано заяву про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви з посиланням на тяжке матеріальне становище.

Ухвалами Лисичанського міського суду Луганської області від 28 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

Оскільки позивачем недоліки у визначений строк усунені не були, тому ухвалою від 15 листопада 2016 року позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції послався на те, що ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 28 жовтня 2016 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, оскільки була подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 ЦПК України, і позивачем недоліки у визначений строк усунені не були.

З таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовна заява не відповідає за своїм змістом вимогам ст. 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч. 2, ч .4 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виправить недоліки позовної заяви, вона вважається неподаною і повертається позивачеві, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку ухвалою судді від 28 жовтня 2016 року було залишено без руху в зв'язку з її недоліками. Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав на її невідповідність вимогам ст. 119 ЦПК України з огляду на несплату судового збору за позов про визнання права власності на майно та відсутність підстав для звільнення позивача від його сплати.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції в своїй ухвалі від 15 листопада 2016 року виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Проте, як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_2 заявила клопотання про звільнення її від сплати судового збору, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Обґрунтувала своє клопотання тим, що має невеликий розмір пенсії, її власність була пошкоджена внаслідок проведення бойових дій в зоні АТО, а також, те, що вона доглядає за тяжкохворою матірю.

На підтвердження наведеного апелянтом надано копію ухвали Апеляційного суду Луганської області від 02 грудня 2015 року де її було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. /а.с. 20/.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Главою 8 розділу 1 ЦПК України врегульовано питання судових витрат.

Відповідно до положень статті 82 ЦПК України, статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 82 ЦПК України, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Таким чином, фактичною підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан сторони, що ускладнює сплату судового збору в зазначеному законодавством розмірі.

Тобто, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цих нормах дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі статтями 10, 60 ЦПК покладається на заінтересовану сторону.

Таким чином, всупереч вимогам законодавства суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення позовної заяви, що суперечить вимогам діючого законодавства та не звернув увагу на основні засади цивільного судочинства з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В даному випадку скасування ухвали про повернення позовної заяви позивачеві і передача питання на новий розгляд до суду першої інстанції цілком забезпечує позивачу право на суд і на доступ до нього.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ст.307, 312 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 15 листопада 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: