Провадження № 22-ц/780/2627/16 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 24 20.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Поліщука М.А., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря - Петленко І.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія Скайд», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ « Страхова компанія « Скайд», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, посилаючись на те, що 31 травня 2015 року в с. Музичі Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, грубо порушив правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем « Mitsubishi Colt » д/н НОМЕР_2 під керуванням його власника ОСОБА_2. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 пасажир автомобіля НОМЕР_2 отримала серйозні тілесні ушкодження, а також було пошкоджено автомобіль позивача, що завдало останньому матеріальних збитків. У зв'язку із зазначеними обставинами відносно ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. На даний час відносно ОСОБА_3 Києво-Святошинським районним судом Київської області розглядається кримінальна справа за № 369/9269/15-к. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 375/15, складеного судовим експертом ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Colt » д/н НОМЕР_2 в результаті його пошкодження складає 198007.20 грн. Частину завданого матеріального збитку в розмірі 49760.55 грн. було відшкодовано позивачу ПрАТ « Страхова компанія « Арсенал-Страхування» за договором добровільного страхування наземного транспорту. Невідшкодованими матеріальними збитками позивача в результаті пошкодження його автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді є грошова сума - 148246.65 грн. З матеріалів кримінальної справи вбачається та визнається самим обвинуваченим, що внаслідок ДТП у ОСОБА_3 настала майнова цивільно-правова відповідальність з відшкодуванням завданої потерпілим особам шкоди джерелом підвищеної небезпеки, яким відповідач володів на правовій підставі. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ « Страхова компанія « Скайд» відповідно до Полісу « АІ/5520155. Позивач повідомив вказану страхову компанію про настання страхового випадку та надав останній усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року. Проте, відповідач не виявив бажання оглянути пошкоджений автомобіль для визначення розміру матеріального збитку. Відповідно до умов Полісу № АІ/5520155, яким під час ДТП було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3, ліміт відповідальності страховика становить 50000 грн., а франшиза дорівнює нулю. Оскільки на даний момент фактичним невідшкодованим розміром шкоди є грошова сума - 148246.65 грн., на користь позивача з відповідача ПАТ « СК « Скайд» підлягає стягненню грошова сума у розмірі - 50000 грн., а з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає решта майнової шкоди у відповідності до положень ст. 1194 ЦК України в розмірі - 98246.65 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону позивач просив стягнути з ПАТ « СК «Скайд» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 50000 грн., та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 решту матеріального збитку в розмірі 98246.65 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що виходячи з повідомлення про підозру Києво-Святошинського Управління МВС України в Київській області від 28 серпня 2015 року ОСОБА_3 повідомлений про те, що він підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, кримінальна відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, 31 травня 2015 року близько 18.00 годин водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «« Ford Fiesta» д/н НОМЕР_1, рухаючись в напрямку с. Лука по вул. Шевченка с. Музичі Києво-Святошинського району Київської області, поблизу будинку №38 вул. Шевченка був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою під час виконання маневру обгону попутного транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки « Mitsubishi Colt » д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який рухався в напрямку центра с. Музичі.

Згідно висновку № 375/15 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 15 липня 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля « Mitsubishi Colt» д/н НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, що сталось 31 травня 2015 року, складає - 198007.20 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ « Страхова компанія «Скайд» відповідно до Полісу « АІ/5520155.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 988, 1166, 1188, 1194 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що на час ухвалення рішення відсутні підстави для задоволенні позову.

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

З огляду на ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Виходячи зі змісту ст. 6 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої виникає цивільно-правова відповідальність відповідно до закону.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Так позивачем всупереч положень ст. 60 ЦПК України не надано доказів щодо наявності вини відповідача ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача, як це визначено положеннями ст. ст. 1166, 1188 ЦК України.

У матеріалах цивільної справи, окрім наданого представником позивача повідомлення про підозру, відсутні безспірні доказ, щодо перебування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 на розгляді в суді.

Отже, суд першої інстанції, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про необґрунтованість та недоведеність доводів позивача, що зазначалися в суді першої інстанції та зазначені в апеляційній скарзі, оскільки вони не відповідають вимогам ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: