Номер провадження 2/754/1209/16
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2016 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючого судді Мальченко О.В.

при секретарі Яремус - Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу ,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики , який був укладений 10.04.2013 р. на суму 26 000 дол. США , 01.11.2013 р. на суму 36 000 дол. США та 03.02.2014 р. на суму 10 000 дол. США , посилаючись на невиконання відповідачем умов зазначених договорів .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав , відповідно до заяви про уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за укладеними договорами 960 837 грн. 77 коп , що складає еквівалент 72 000 дол.США , понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 090 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 14 000 грн .

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково , зазначила про те , що заборгованість за розпискою від 10.04.2013 р. у розмірі 26 000 дол.США та за розпискою від 01.11.2013 р. у розмірі 36 000 дол. США нею не оспорюється . Заборгованість за розпискою від 03.02.2014 р. у розмірі 10 000 дол. США вона не визнає , оскільки вказана сума була нею повернута позивачці зі сплатою процентів . Позивачка в свою чергу відмовилась повернути її боргову розписку . Одночасно відповідач зазначила про те , розписки від 10.04.2013 р. та 01.11.2013 р. нею переписувались двічі у зв»язку з тим , що вона та позивача змінювали дату повернення позики . При цьому попередньо складені розписки позивач їй не повернула .

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково , виходячи з наступного .

Статтями 1046, 1047 ЦК України передбачено , що позикодавець передає другій стороні (позичальнику) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового

обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 10.04.2013 р. позивач надала відповідачу позику у розмірі 26 000 дол. США строком до 01.11.2015 р. , на підтвердження чого відповідачем була видана розписка ( а.с. 5 ) .

01.11.2013 р. позивач надала відповідачу позику у розмірі 36 000 дол.США строком до 01.11.2015 р. , на підтвердження чого відповідачем була видана розписка ( а.с.4) .

03.02.2014 р. позивач надала відповідачу позику у розмірі 10 000 дол.США строком до 05.04.2014 р. , на підтвердження чого відповідачем була видана розписка ( а.с.17 ) .

В судовому засіданні відповідач визнала наявність боргу за розписками від 10.04.2013 р. на суму 26 000 дол. США та від 01 .11.2013 р. на суму 36 000 дол. США . , копії яких наявні в матеріалах справи та оригінали яких надавались суду та відповідачу для огляду .

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням , проведеним належним чином .

Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов»язання , кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі .

На підтвердження виконання зобов»язання за договором позики від 03.02.2014 р. у розмірі 10 000 дол. США відповідач не надала суд будь-яких доказів та не зазначила доказів , які б свідчили про відмову позивача видати відповідачу розписку про одержання виконання , а тому суд не має підстав визнати заперечення відповідача в цій частині обґрунтованими .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , виникає спір.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності , суд приходить до висновку про доведеність вимог позову . Відповідно до заяви позивача про уточнення позовних вимог , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 10.04.2013 р. у розмірі 26 000 дол. США , від 01.11.2013 р. - у розмірі 36 000 дол.США та від 03.02.2014 р. - 10 000 дол.США , що сукупно складає 72 000 дол. США . З урахуванням встановленого Національним Банком України офіційного курсу гривні відносно долара США

станом на 24.02.2016 р. еквівалент 72 000 дол. США становить 1 960 837 грн. 77 коп .

Оскільки суд задовольняє вимоги позивача , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 090 грн .

Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 14 000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано розрахунку зазначених витрат.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 10,11,60 ,88, 212-215 ЦПК України , суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 1 960 837 грн. 77 коп , еквівалент 72 000 дол. США та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 090 грн .

В задоволені решти вимог позову - відмовити .

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення .

Суддя :

.