РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. ДніпропетровськСправа № 205/10198/14-ц
2/205/2152/16

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2, у грудні 2014 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Дніпрохліб» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у якому просить стягнути солідарно зі співвідповідачів на свою користь матеріальну шкоду в сумі 68 556,28 грн.; витрати на оплату послуг експертів в сумі 1 050,00 грн.; витрати з відправки телеграми в сумі 88,08 грн.; солідарно стягнути зі співвідповідачів на свою користь моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власницею автомобіля марки «Форд», д/н НОМЕР_1, керуючи яким 17.05.2012 року біля буд.№192 по вул.Куйбишева у м. Синельникове, Дніпропетровської області, потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої її автомобіль було пошкоджено, а малолітній донці, яка знаходилась в машині, завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Рішенням Ленінського районного суду від 10.04.2015р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.12.2015р., у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016р. рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2015р. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.12.2015р. скасовано, оскільки судами не встановлено дійсний розмір шкоди та субєктний склад осіб, які зобовязані її відшкодовувати. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2016р. вказану цивільну справу прийнято до провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2016р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «Дніпрохліб» у звязку з припиненням вказаної юридичної особи без правонаступника.

Позивач у судове засідання не зявилась, натомість її представником надано суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заяв або повідомлень про неможливість бути присутніми у судовому засіданні до суду не надходили.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власницею автомобіля марки «Ford», моделі «Focus», тип: легковий-комбі-В, номер шасі VIN-WF0PXXWPDPBL75324, д/н НОМЕР_1, 2011 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 037912 (т. 1 а.с.7).

17.05.2012р. близько 16:10 год. по автодорозі «Дніпропетровськ-Мелітополь» на шляху прямування навпроти буд.№192 по вул. Куйбишева у м. Синельникове, Дніпропетровської області, ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_2, через несправність автомобіля виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажиру автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_2, 09.06.2008р.н., завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Власником автомобіля марки «ГАЗ-3302», тип: фургон малолітражний-В, номер шасі VIN-YB430484867, реєстраційний номер НОМЕР_4, на момент ДТП було ТОВ «Дніпрохліб», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 124202 (т.1 а.с.11).

На час ДТП автомобіль НОМЕР_5, був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0890961, укладеним між АТ «СК«АХА Страхування» та ТОВ «Дніпрохліб» (т.1 а.с.30).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Страхова компанія на виконання умов страхового полісу, з урахуванням розміру франшизи, перерахувала позивачу страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн.

Водночас, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № ZC120612 від 12.06.2012р., вартість ремонту пошкодженого автотранспортного засобу марки «Ford-Focus», д/н НОМЕР_1, (215983,03 грн.) значно перевищує ринкову вартість автомобіля на момент ДТП (177556,89 грн.), з урахуванням чого завдану позивачу майнову шкоду визначено експертом у розмірі 117 556, 89 грн. (т.1 а.с.12-15).

Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на момент вчинення ДТП, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016р., порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентований ст. 30 Закону № 1961-IV, згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Згідно з узгодженим розрахунком розміру страхового відшкодування ринкова вартість транспортного засобу після ДТП, погоджена з ОСОБА_1, складає 33300,00 грн. (т.1 а.с.72), з урахуванням чого суд доходить висновку, що позивач не погодилась із визнанням транспортного засобу знищеним, а відтак розмір завданої позивачу шкоди повинен обраховуватись на підставі ч. 3 ст. 30 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на момент вчинення ДТП.

Таким чином розмір невідшкодованої майнової шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок ДТП, становить 35 256, 89 грн. (117556,89 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) 33300,00 грн. (ринкова вартість автомобіля після ДТП) 49000,00 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З постанови про закриття кримінального провадження від 05.09.2014р. вбачається, що причиною даного ДТП стала несправність автомобіля НОМЕР_2, а саме: механічне пошкодження листа передньої лівої ресори вісі автомобіля, а також переобладнання передньої ходової частини автомобіля шляхом додавання додаткових листів передніх ресор, що є порушенням згідно з ГОСТ стандартом (т.1 а.с. 49-50).

Постановою серії ПС 2 №008705 від 27.10.2014р. ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст.128 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 800,00 грн., оскільки будучи відповідальною особою за випуск на лінію транспортних засобів, він здійснив випуск вантажного автомобіля з несправностями, чим порушив ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» (т.1 а.с.10). Доказів скасування цієї постанови суду не надано.

Судом також встановлено, що на момент ДТП ОСОБА_4, який управляв автомобілем НОМЕР_2, та ОСОБА_3 перебували у трудових відносинах із ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат №2» та працювали на посадах відповідно водія-експедитора та начальника транспортного відділу, що підтверджується їх трудовими книжками (т.1 а.с. 84, 100-101).

З подорожнього листа № 732792 на 16-17.05.2012р. вбачається, що автомобіль «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_4, був переданий водію ОСОБА_4 для виконання його трудових обовязків як працівника ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат №2» (т.1 а.с.119).

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позивачу була завдана шкода внаслідок використання ОСОБА_4 несправного автомобіля «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_4, який був переданий йому роботодавцем для виконання трудових обовязків водія-експедитора.

Водночас, згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, задану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

За змістом пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів неправомірного заволодіння ОСОБА_3 або ОСОБА_4 автомобілем «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_4, тоді як судом встановлено, що такий автомобіль використовувався ними для виконання своїх трудових обовязків як працівників ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат № 2», суд вважає, що саме на вказану юридичну особову, а не на відповідачів, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України покладається обовязок з відшкодування завданої позивачу шкоди.

При цьому суд розяснює позивачу, що відсутність у відповідачів документів, на підставі яких автомобіль «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_4, був переданий від ТОВ «Дніпрохліб» до ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат №2», як і ліквідація вказаних двох підприємств без правонаступників не може розглядатись як достатня підстава для покладення відповідальності за завдану шкоду на працівників ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат №2» ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки це прямо суперечитиме вимогам ч. 1 ст. 1172 ЦК України.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позову судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5