Провадження № 2/185/365/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Врони А.О., за участю секретаря Гайди Т.А., за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 42926 грн. 06 коп. та судові витрати по справі.

Позивач посилався на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» та ОСОБА_3 16 липня 2012 року укладено договір позики, згідно умов договору ОСОБА_3 було передано безпроцентну поворотну позику в розмірі 17000 грн., строком до 16 липня 2014 року. Однак зобовязання за позикою ОСОБА_3 не виконав, станом на 07 жовтня 2015 року заборгованість за договором позики від 16 липня 2012 року складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., сума штрафних санкцій з урахуванням п.9 договору позики - 25926 (двадцять пять тисяч девятсот двадцять шість) грн.. 06 коп.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі на підставі доводів позовної заяви, вказав, що підтвердженням отримання грошових коштів за договором позики є підписання самого договору позики.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, а саме посилався на те, що ним дійсно було підписано договір позики від 16 липня 2012 року про отримання безпроцентної поворотної позики у розмірі 17000 грн., однак, так як фактично йому не було надано вищезазначені кошти, він не підписував видатковий касовий ордер від 16 липня 2012 року та грошові кошти не отримував. Тобто, підпис у видатковому касовому ордері в графі «Підпис одержувача» виконано не відповідачем, а іншою невідомою особою.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» та ОСОБА_3 було укладено договір позики № б/н, згідно умов договору ОСОБА_3 було передано безпроцентну поворотну позику в розмірі 17000 грн., строком до 16 липня 2014 року (п.2,5.).

Відповідно до п.3. Договору позики позикодавець зобовязується надати позику шляхом видачі готівкових коштів із каси підприємства.

Згідно видаткового касового ордеру від 16 липня 2012 року ОСОБА_3 отримав грошові кошти у сумі 17000 грн.

Проте відповідач заперечував проти факту підписання саме ним видаткового касового ордеру та зазначив, що підпис було виконано іншою особою.

Згідно висновку експерта від 08.06.2016 року № 7/1.1-354 підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Підпис одержува..» на видатковому касовому ордері Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» від 16 липня 2012 року виконаний не ОСОБА_3.

Відповідач не заперечував проти того, що він підписав договір позики від 16 липня 2012 року.

Згідно висновку експерта від 28.02.2016 року № 7/1.1-172 підпис у графі «Позичальник» договору позики від 16.07.2012 року та підпис у графі «Підпис одержувача» у видатковому касовому ордері від 16.07.2012 року виконані не однією особою.

Відповідач в запереченнях на позов вказав, що ним було підписано договір позики від 16 липня 2012 року під примусом.

Згідно із вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження його твердження щодо застосування до нього примусу при підписанні договору позики від 16 липня 2012 року.

Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Вищевказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13.

Крім того, у п.3. Договору позики від 16 липня 2012 року вказано, що підтвердження факту отримання позичальником позики є підписання сторонами даного договору.

Станом на час розгляду справи відповідач не повернув позивачу 17000 грн. борг за договором позики.

У відповідності до ст.1048 ЦК України п озикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.9. Договору позики за кожний день прострочення вимог передбачених п.5 та пп.5.1. даного договору повернення позичальником позикодавцю позики, позичальнику щоденно нараховується: індекс інфляції, пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, неустойка в розмірі 15% від загальної суми заборгованості та 30% річних.

Неустойка в розмірі 15% від загальної суми заборгованості складає 2550 грн. (17000 х 15% / 100 %);

індекс інфляції складає 9187 грн. 82коп. з серпня 2014 року по серпень 2015 року, виходячи з суми боргу в розмірі 17000 грн., індексу інфляції в серпні 2014 року 100,80%, вересні 2014 року 102,90%, жовтні 2014 року 102,40%, в листопаді 2014 року 101,90%, грудні 2014 року 103%, січні 2015 року 103,10%, лютому 2015 року 105,30%, березні 2015 року 110,80%, квітні 2015 року 114%, травні 2015 року 102,20%, червні 2015 року 100,40%, липні 2015 року 99%, серпні 2015 року 99,20%;

пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України станом на 07 жовтня 2015 року складає 7928 грн. 51 коп., виходячи з суми боргу в розмірі 17000 грн., облікової ставки Національного Банку України станом на 17 липня 2014 року 12,50%, 13 листопада 2014 року 14%, 06 лютого 2015 року 19,50%, 04 березня 2015 року 30%, 28 серпня 2015 року 27%, 25 вересня 2015 року 22%;

проценти за період з 17 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року складають 6259 грн. 73 коп. (17000 грн. х 0,3 / 365 днів х 448 днів прострочення);

9187 грн. 82коп. + 7928 грн. 51 коп. + 6259 грн. 73 коп. + 2550 грн. = 25926 грн.. 06коп.

У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» заборгованістю за договором позики від 16 липня 2012 року в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., суму штрафних санкцій в розмірі 25926 (двадцять пять тисяч девятсот двадцять шість) грн.. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» судовий збір в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення в повному обсязі складено 06 вересня 2016 року.

Суддя А. О. Врона