У Х В А Л А

23 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2012 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 53-ф/07 від 1 березня 2007 року в розмірі 24 682 026, 30 грн., з яких 11 550 000 - прострочена заборгованість по кредиту, 4 133 634, 20 грн. - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7 634 550 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 10, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», частини четвертої статті 559 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позивачем зобов'язання за кредитним договором в частині надання позичальнику кредитних коштів виконані належним чином, проте відповідачі, взятих на себе зобов'язань з повернення кредиту та сплати процентів за його користування не виконали належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителя, який поручився перед банком за виконання боржником свого обов'язку в повному обсязі. Окрім того, відсутні підстави для припинення поруки через пропуск позивачем строку пред'явлення вимоги до поручителя, оскільки ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з вимогами до ОСОБА_4 у визначений статтею 559 ЦК України та умовами договору поруки строк.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України

від 14 вересня 2016 року суд виходив з того, що за положеннями пункту 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Надана заявником на підтвердження невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права постанова Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року не береться судом до уваги, оскільки ухвалою Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2012 року, ухвали апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2012 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зі змісту зазначеної ухвали Верховного Суду України вбачається, що заявник на підтвердження невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права посилався на вищезазначену постанову Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року.

Таким чином уповноваженим судом вже вирішувалось питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічної підстави.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко