Справа № 344/8724/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1109/2016
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г.В.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Орган опіки і піклування Бориспільської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 09.02.2008 у відділу реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 17. Малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживання з матір'ю ОСОБА_3 Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 487,20 грн судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт вважає, що судом з порушення вимог ст. 7 Сімейного кодексу України не враховано інтереси дитини, оскільки позивач має постійне місце проживання в Івано-Франківську, але суд враховував умови проживання для дитини в м. Рахові. Крім того, на думку відповідача, суд вирішив спір поза межами позовних вимог, оскільки предметом спору є розірвання шлюбу, а вимогу щодо визначення місця проживання дитини позивачем заявлено не було. ОСОБА_2 вказує, що дитина від народження проживала з батьком про що свідчить рішення органу опіки та піклування Бориспільської РДА № 412 від 01.01.2015, яким встановлено порядок зустрічей матері ОСОБА_3 з сином. ОСОБА_2 вважає, що судом неправильно витлумачений принцип ст. 6 Декларації прав дитини, оскільки ОСОБА_3 сама залишила сім'ю і виїхала до Івано-Франківської області в с. Крихівці, а дитина залишилась проживати з батьком. Апелянт зазначає, що з наданих позивачем доказів, мати дитини нікого не повідомивши виїхала з с. Рогозів Бориспільського району Київської області у Івано-Франківську область, викрала дитину з дитячого садка та незаконно змінила адресу місця реєстрації дитини, кілька разів за рік змінила місце роботи. За останніми документами працює та проживає в м. Рахові, але фактично проживає в с. Крихівці (в монастирі), а документи про стан здоров'я надає з м. Івано-Франківська. Крім того, ОСОБА_5 вказує, що в матеріалах справи містяться два протилежних висновки щодо визначення місця проживання дитини. Апелянт вважає, що висновок комісії з прав дитини виконкому Івано-Франківської міської ради не є належним доказом, оскільки є висновком консультаційно-дорадчого органу, а єдиним належним доказом є висновок органу опіки та піклування Бориспільської РДА. На думку апелянта, суд не взяв до уваги ті факти, що дитина відвідує шкільний навчальний заклад, батько здійснює за дитиною догляд, у ОСОБА_4 за місцем проживання в АДРЕСА_2 є друзі, захоплення та інші фактичні дані, які свідчать, що дитина вважає своє місце проживання комфортним з батьком.

Просить змінити рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2016 року в частині задоволення другої позовної вимоги та прийняти рішення про відмову в позові в частині передачі малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання матері ОСОБА_3.

В судовому засіданні апелянт та його представник (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів. Зазначили, що суд залишив малолітню дитину на проживання з матір'ю, а позивачка таку вимогу не ставила - спір вирішено поза межами позовних вимог. Крім того, порядок зустрічей матері і дитини вирішено органом опіки та піклування 01.10.2015 року, а отже місце проживання дитини з батьком було встановлено з участю сторін. Орган опіки і піклування визначив, що дитина має бути з батьком. Крім того, суд невірно витлумачив принцип, який закладено в ст.6 Декларації прав дитини щодо можливості розлучення малолітньої дитини з матір'ю тільки за виняткових обставин як перевагу матері над правами батька. Насправді права батьків рівні, у батька значно кращі умови для забезпечення дитині умов для нормального розвитку і виховання, а дитина прихильна до батька. В основі судового рішення мають бути інтереси дитини.

Позивачка та її представник доводи апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити. Позивачка вказала, що у м. Рахові має всі матеріальні умови для того, щоб дитина проживала з нею - житло, роботу, родичів, які допомагають. Відповідач викрав дитину - забрав до себе, розлучивши з нею. Примирення з відповідачем неможливе, під час перерви в судовому засіданні відповідач нічого не робив для компромісу.

Третя особа - представник органу опіки та піклування просила виходити виключно з інтересів дитини і підтримала висновок про доцільність проживання дитини з батьком.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних мотивів.

Згідно матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 09 лютого 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 17 відповідно до Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09 лютого 2008 року (т.1 а.с. 3).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно копії Свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 10 березня 2009 року (т.1 а.с. 4).

Згідно копії Довідки Криховецької сільської ради Івано-Франківської міської ради ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_3 та зареєстрована разом з сином ОСОБА_4 за цією адресою (т.1 а.с. 22).

На а.с. 153 в т.1 міститься повідомлення ДНЗ (дитячий садок) «Сонечко» № 01-11/14 від 22.04.2015 згідно якого ОСОБА_4 06.04.2015 об 11.00 забрала мама ОСОБА_3

Органом опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на виконання вимог ухвали суду першої інстанції надано Висновок щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Додаток 5 до рішення виконавчого комітету міської ради від 08 жовтня 2015 року № 568), відповідно до якого виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_3 (т.1 а.с. 103-107).

Згідно копії Довідки Київської митниці ДФС України, виданої ОСОБА_2 останній працює в митних органах України з 22.06.2000 (т.1 а.с. 149), за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (т.1 а.с. 151, 152).

На а.с. 150 в т.1 міститься копія Довідки про доходи відповідача.

Відповідно до копії Довідки № 136 від 08.09.2015 виданої директором школи ОСОБА_4 він дійсно навчається у Рогозівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Бориспільської районної ради Київської області у 1 класі (т.1 а.с. 155).

Згідно копії Довідки Рогозівської сільської ради № 448 від 26.06.2015 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно з дня народження проживає за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 156).

На а.с. 206, 207-208 в т. 1 міститься копія Довідки про середню заробітну плату ОСОБА_3

Відповідно до копії Довідки № 2923/06.03 від 10.09.2015 ОСОБА_3 працює в Управлінні Пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатської області на посаді головного спеціаліста бюджетно-фінансового відділу (т. 1 а.с 183), за місцем роботи характеризується позитивно (т. 1 а.с. 182).

Згідно копії Розпорядження № 412 від 01.10.2015 Бориспільської районної державної адміністрації,встановлено порядок зустрічей ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_4, що проживає з батьком (т.1 а.с. 181)

Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 29.11.1993 позивач є співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1 (т. 1, а.с.227-228).

Вказане також підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.08.2015 (т.1 а.с.229), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с. 230-231), Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41240124 від 17.08.2015 (т. 1, а.с. 232-233).

Згідно копій Акта обстеження житлово-побутових умов від 09.09.2015 та Акта обстеження умов проживання від 10.09.2015 умови проживання добрі та належні для виховання та розвитку дитини (т.1 а.с. 184, 185).

Відповідно до копії Довідки Обласного наркологічного диспансеру № 852 від 02.07.2015 ознак наркологічних захворювань у позивача не виявлено, на «Д» обліку не перебуває (т.1 а.с. 211).

Згідно копії Довідки Обласної психоневрологічної лікарні № 3 № 5146 від 24.06.2015 на обліку у психоневрологічній лікарні ОСОБА_3 не перебуває (т.1 а.с. 212).

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року визнано протиправними дії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради по винесенню на розгляд комісії з питань захисту прав дітей Івано-Франківської міської ради та скасування рішення відповідача від 08.10.2015 № 568 «Про розгляд питань органу опіки та піклування», яким вирішено надати Івано-Франківському міському суду висновок щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зобов'язано виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради передати на вирішення питання про надання висновку про доцільність визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з одним із батьків до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування за дійсним місцем проживання дитини (т.2 а.с. 66-68). Постанова набрала законної сили.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації № 7-46-970 від 13.03.2016 вважається за можливе визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 64-65).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що за ст. 6 Декларації прав дитини, малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати з матір'ю. Таких виняткових обставин у справі суд першої інстанції не встановив і визначив місце проживання дитини з матір'ю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступні міркування.

За змістом ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 141, 150, 151 - 153 СК України батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, мають рівні права та обов'язки щодо виховання дитини; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дітей; предметом основного піклування батьків є найкращі інтереси дитини. Судом першої інстанції вірно визначено ключове питання - забезпечення найкращих інтересів дитини. Дитина на даний час є малолітньою, її інтереси мають вікову специфіку і особливо захищаються міжнародним правом.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» визначив, що інтереси дитини мають перевагу над інтересами батьків. Так в п. 18 Рішення «Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, як за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Визначення місця проживання стосується найважливіших інтересів малолітньої дитини, оскільки безпосередньо пов'язане із правом на життя.

У ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зафіксовано, зокрема, правило про те, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Колегія суддів виходить з того, що у даному випадку мова йде не про права батьків на проживання з дитиною та її виховання, а про гарантії забезпечення інтересу дитини не бути розлученою з найближчою людиною - з матір'ю, якщо немає виняткових обставин.

Таких виняткових обставин у справі немає. Обоє батьків за своїм моральним, діловим і матеріальним становищем здатні забезпечити дитині нормальні умови для розвитку і виховання - обоє працюють, мають житло, матеріально забезпечені, характеризуються позитивно, - тобто фактично і юридично знаходяться у рівних умовах і переваг не мають, про що свідчать документальні дані, які містяться у матеріалах справи. Переваги має, вважає колегія суддів, дитина, яку не слід розлучати з матір'ю без належних підстав.

Судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги висновок органу опіки та піклування Бориспільської РДА, в основі якого лежало висловлене дитиною бажання поїхати до матері після того, як підросте. У зв'язку з віковими особливостями і в силу приписів ч.2 ст. 160 СК України, таке бажання дитини не може бути покладено в основу рішення, якщо при цьому буде порушено принцип, закріплений у ст. 6 Декларації. Посилання апелянта на те, що місце проживання дитини було вже визначено органом опіки та піклування у 2015 році (т.2 а.с. 9) якраз і свідчать про те, що мати тоді була розлучена з малолітньою дитиною і хотіла бачитись із нею.

Спори про визначення місця проживання неповнолітніх дітей в подальшому можуть розглядатись неодноразово, оскільки умови виховання дитини можуть змінюватись в залежності від різних обставин (стан здоров'я батька /матері і дитини, можливості догляду за дитиною, поява вітчима/мачухи тощо).

Апелянт звернув увагу на процесуальні порушення - ненаправлення копії позовної заяви та винесення ухвали про залучення органу опіки та піклування поза засіданням і зробив висновок про упередженість судді. Колегія суддів знаходить, що матеріали справи не містять підстав для такого висновку, а обставини, на які посилався апелянт як на підтвердження упередженості, в основу рішення покладені не були.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко