Справа №591/1535/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/760/16 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: Комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, загальною площею 1444 кв.м., згідно першого варіанту розподілу, запропонованого експертом у висновку додаткової судової земельної - технічної експертизи № 1 від 04 лютого 2016 року, згідно з частками співвласників - по 1/2 частці кожного, виділивши ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 722 кв.м. з боку земельної ділянки АДРЕСА_2, ОСОБА_3 - земельну ділянку загальною площею 722 кв.м. з боку земельної ділянки АДРЕСА_3, встановивши земельний сервітут площею 4,2 кв.м., відповідно до зазначеного висновку експерта, для здіснення обслуговування належної ОСОБА_5 будівлі «Д» - Л кухня - сарай. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 Вважає висновок додаткової експертизи необґрунтованим та необ'єктивним, оскільки експертом при виготовленні експертизи не була застосована методика за реєстраційним кодом 10.7.01., яка використовується для визначення розподілу земель та визначення порядку користування земельними ділянками. Крім того, експерт не був присутній на місцевості, не врахував фактичних меж земельних ділянок, не здійснив замірів спірної земельної ділянки та не виніс в натурі межові знаки. Зазначає, що спірна земельна ділянка не може бути об'єктом цивільних прав, оскільки в матеріалах справи відсутні докази формування та державної реєстрації прав на неї. Вказує, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки вирішив питання про земельний сервітут вимоги щодо якого не заявлялись сторонами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представників позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами в добровільному порядку не досягнуто згоди у вирішенні питання щодо порядку користування земельною ділянкою, а тому визначив порядок користування ділянкою за І варіантом судової земельно - технічної експертизи найбільш відповідаючий інтересам сторін та їх часткам у праві власності на будівлі, при цьому врахувавши необхідність встановлення земельного сервітуту, беручи до уваги місце розташування будівель та їх обслуговування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, так як він ґрунтується на нормах матеріального права та матеріалах справи.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить сторонам у порядку спадкування на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, які видані 05 серпня 2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори (а.с. 18 т. 1, а.с. 106 т. 2).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 листопада 2005 року визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частини за кожним земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування, з видачею їм державного акта на право приватної власності на землю (а.с. 43 т. 1).

Встановлено, що державні акти на право власності на землю сторони не отримували.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 березня 2013 року проведено поділ спадкового майна по АДРЕСА_1. Виділено в натурі у власність ОСОБА_5 спадкове майно: житловий будинок площею 26,0 кв. м (літ. «А») вартістю 48 322 грн., сарай-кухня (літ. «Д») вартістю 53 334 грн., погріб («п/г») вартістю 4 979 грн., вбиральня (літ. «Г») вартістю 5 209 грн., оглядова яма («о/я») вартістю 1 633 грн, 1/2 огорожі (№ 1-3) вартістю 3 538 грн. Виділено в натурі у власність ОСОБА_3 спадкове майно: сарай (літ. «Б») вартістю 16 144 грн., 1/2 огорожі (№ 1-3) вартістю 3 538 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у сумі 48 668 грн. (а.с. 88 - 90, 93 - 95 т. 1).

Із матеріалів справи вбачається, що вимоги ОСОБА_5 про поділ земельної ділянки були виділені в окреме провадження та, уточнивши позов, він просив визначити порядок користування земельною ділянкою площею 1458 кв.м. за кожним із співвласників по 1/2 частині (а.с. 2 - 7 т. 1).

Перевіряючи доводи сторін встановлено, що відповідно до рішення виконкому Басівської сільської ради Сумського району від 20 серпня 1957 року були уточнені розміри присадибних земельних ділянок селища Н.Баси та попередньому користувачу ОСОБА_7 було залишено у користуванні 0,15 га землі.

Згідно протоколу земельних ресурсів виконавчого комітету Сумської міської ради трудящих від 07 вересня 1961 року підлягали обміру всі землі, які знаходились у користуванні приватних осіб, які виділялись їм рішенням Басівської селищної ради і відповідно рішенням цієї ради від 11 вересня 1961 року власникам будинковолодінь після обміру видавались документи виготовлені Сумської МБТІ.

На підставі вказаних рішень виконкому Сумської міської ради Сумським міжміським БТІ 23 травня 1966 року зареєстровано право користування земельною ділянкою площею 1463 кв.м. по провулку АДРЕСА_1 за ОСОБА_7

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 1991 року спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_7 стала ОСОБА_8 Зі змісту свідоцтва вбачається, що жилий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 1463 кв.м.

Згідно ст. 90 ЗК УРСР 1970 року, який втратив чинність 15 березня 1991 року, на землях міст при переході права власності на будівлю переходить право користування земельною ділянкою.

Аналогічно до змісту ст. 30 ЗК України, що діяв з 15 березня 1991 року по 2002 рік, при переході права власності на будівлі, споруди разом з об'єктами переходить право власності або користування земельною ділянкою у розмірах визначених ст. 67 цього кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Сумської міської ради від 28 лютого 1996 року ОСОБА_8 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1, а залишок земельної ділянки не вилучався і знаходився у користуванні ОСОБА_8 Сама ОСОБА_8 державний акт не отримувала, спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до цього часу також державні акти на землю не отримали, хоча згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 листопада 2005 року за кожним із них визнано право власності по 1/2 частки земельної ділянки (а.с. 43 т. 1).

ОСОБА_8 померла 29 січня 2005 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Відповідно до положень статті 1225 Цивільного кодексу України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також - право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

На виконання ухвали суду ДП «Центр «Державного земельного кадастру» Сумська регіональна філія виконано геодезичну зйомку спірної земельної ділянки АДРЕСА_1 із врахуванням даних технічної документації із землеустрою по приватизованим ділянкам суміжних землекористувачів. Із плану якого вбачається, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить 0,1444 кв.м. (а.с. 135 - 136 т. 3). В справі міститься технічна документація щодо складання документів на земельну ділянку суміжних користувачів за адресами: АДРЕСА_2 із якої вбачаються акти погодження меж із власниками земельної ділянки НОМЕР_1 (а.с. 89, 102, 114 - 116 т. 3).

З врахуванням вказаних технічних документів із землеустрою за ухвалою суду була проведена додаткова судово земельно - технічна експертиза від 04 лютого 2016 року, виконана експертом, який має кваліфікацію судового експерта по дослідженню видів експертиз 10.6 та 10.7 «Розподілу земель та визначення порядку користування земельними ділянками» (а.с. 220 т. 3), висновком якого було запропоновано два варіанта порядку користування земельною ділянкою. Обраний судом І варіант передбачає право кожного на користування по 1/2 частині ділянки у розмірі по 722 кв.м. при цьому сторони мають можливість відокремлено користуватись як земельною ділянкою так і належними їм будівлями. Висновком експертизи передбачено сервітут для обох сторін для обслуговування будівель (а.с.210 т. 3).

Доводи апелянта, що вимоги про встановлення сервітуту позивачем не заявлялись не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки в справі є заява ОСОБА_5 про вирішення питання встановлення земельного сервітуту для обслуговування будівлі «Д» кухні - сараю (а.с. 232 т. 3).

Посилання апелянта на те, що спірна земельна ділянка не сформована, а тому відсутні підстави для визначення порядку користування нею не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки Державним підприємством «ЦДЗК» проведена геодезична зйомка ділянки, визначені її зовнішні межі із суміжними землекористувачами та загальна площа, а внутрішні межі земельної ділянки можливо буде визначити після звернення землекористувачів при замовленні робіт із встановленням меж землевпорядними організаціями.

Колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що експертом при виготовленні експертизи не була застосована методика за реєстраційним кодом 10.7.01., оскільки існує одна Методика «Організація проведення судових будівельно - технічних експертиз по цивільних справах» по видам експертиз 10.6 так і 10.7., зареєстрована Міністерством Юстиції України 01 грудня 1999 року.

Крім того, апелянтом не надано доказів того, що експерт не був присутнім при огляді спірної земельної ділянки, оскільки ця обставина спростовується експертом та представниками позивача.

За викладених умов, коли належним чином з'ясовані обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -