У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просив стягнути матеріальну та моральну шкоду.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 15 лютого 2008 року ним придбано у власність квартиру АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області від 31 травня 2012 року № 82 юридичну адресу належної на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать 8/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснено самочинну добудову навісу впритул до вікна належного йому житла, що створило перешкоди у використанні майна, належного на праві приватної власності та призвело до його пошкодження, а саме: - пошкодження стін (тріщини), а також грибок стін; - пошкодження стелі (тріщини); - фасадна стіна квартири закрита прибудовою на половину, а друга половина затікає (відсутній водовідвід від стіни); - фундамент стіни та підвал затікають внаслідок злив та опадів; - покрівля самочинної прибудови кріпиться до несучої стіни будинку. Дані пошкодження зафіксовано в акті від 10 листопада 2010 року. В зв'язку з тим, що ніякої домовленості з відповідачами в досудовому порядку не досягнуто, 20 грудня 2010 року позивачем подано позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод використання нерухомого майна.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 13 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 1 вересня 2014 року, зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за власний рахунок знести самочинно збудований навіс.

Крім того, висновком судової будівельно-технічної експертизи від 25 квітня 2014 року № 40313М ФМА встановлено, що прибудова до вікна його квартири, що по АДРЕСА_1, яка була здійснена ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не відповідає технічним нормам.

Згідно експертного висновку про вартість матеріальних збитків на відновлювальний ремонт пошкоджених стін та стелі (тріщини), а також пошкодження стіни грибком, пошкодження фасадної стіни будинку внаслідок самочинного будівництва навісу, матеріальні збитки станом на 29 грудня 2011 року складали 6 983 грн, а станом на 7 жовтня 2014 року - 8 804 грн. За проведення незалежної оцінки матеріальних збитків, позивачем оплачено 400 грн.

Зазначає, що неправомірними діями відповідачів йому спричинено матеріальну та моральну шкоду, а тому просив позов задовольнити.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 9 204 грн в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, 10 тис. грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 19 204 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 15 червня 2016 року рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення й доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм ст. 1166 ЦК України дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В пунктах 5 і 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Судами установлено, що зі змісту акта від 10 листопада 2010 року убачається, що в квартирі позивача виявлені певні пошкодження, які виникли внаслідок підвищеної вологості, однак позивачем не надано до суду доказів, які підтверджують що зазначені пошкодження виникли внаслідок самочинно збудованого навісу, крім того, встановлено, що навіс збудовано до того як сторони стали власниками вказаної вище квартири, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В.Закропивний