Провадження № 2/127/4133/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09.09.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Вінниці цивільну справу за позовом заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури, Вінницької міської ради, міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_2, Вінницької міської ради, міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що Вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/20295/14-к від 28.11.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Як встановлено Вінницьким міським судом під час розгляду справи № 127/20295/14-к між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 18.06.2014 року приблизно о 22.30 год. поблизу залізничної колії, на розі вулиці Айвазовського та проїзду Станіславського у м. Вінниці, на грунті між особистих неприязних відносин, виникла словесна суперечка, яка переросла у сварку. Під час виниклого конфлікту у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_1 кулаком руки наніс три-чотири удари в область обличчя ОСОБА_3, а коли останній почав відходити, то ОСОБА_1 наніс ще два удари ногою в область колінних суглобів потерпілого. В результаті протиправних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово медичної експертизи № 982/1241 від 21.06.2014 року 19.08.2014 року у ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), у вигляді: синців на обличчі, крововиливів під слизову оболонку верхньої та нижньої губи, субконюктивального крововиливів правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; перелому виличної кістки без значного зміщення, який не являється небезпечним для життя в момент спричинення та належить до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоровя.

В подальшому ОСОБА_3 звернувся за медичною допомогою до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги і перебував на лікуванні в отоларингологічному відділенні з 19.06.2014 по 03.07.2014 року. Згідно довідки Вінницької міської клінічної лікарні швидкої допомоги № 01-26/624 від 18.04.2016 року вартість одного «ліжко-дня» за вказаний період у відділенні складала 228,96 грн.

Таким чином, у медичні установі потерпілий ОСОБА_3 перебував 14 днів, загальна вартість перебування потерпілого у Вінницькій міській клінічній лікарні швидкої допомоги склала 3205,44 грн. ОСОБА_1 на час звернення до суду з даним позовом не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду.

В судове засідання прокурор Слободян Б.К. надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі.

Представник Вінницької міської ради ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Головний лікар МКЛШМД ОСОБА_5 згідно заяви просив розглянути справу без участі представника, просить позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/20295/14-к від 28.11.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Як встановлено Вінницьким міським судом під час розгляду справи № 127/20295/14-к між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 18.06.2014 року приблизно о 22.30 год. поблизу залізничної колії, на розі вулиці Айвазовського та проїзду Станіславського у м. Вінниці, на Грунті між особистих неприязних відносин, виникла словесна суперечка, яка переросла у сварку. Під час виниклого конфлікту у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_1 кулаком руки наніс три-чотири удари в область обличчя ОСОБА_3, а коли останній почав відходити, то ОСОБА_1 наніс ще два удари ногою в область колінних суглобів потерпілого. В результаті протиправних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово медичної експертизи № 982/1241 від 21.06.2014 року 19.08.2014 року у ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), у вигляді: синців на обличчі, крововиливів під слизову оболонку верхньої та нижньої губи, субконюктивального крововиливів правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; перелому виличної кістки без значного зміщення, який не являється небезпечним для життя в момент спричинення та належить до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоровя.

В подальшому ОСОБА_3 звернувся за медичною допомогою до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги і перебував на лікуванні в отоларингологічному відділенні з 19.06.2014 по 03.07.2014 року. Згідно довідки Вінницької міської клінічної лікарні швидкої допомоги № 01-26/624 від 18.04.2016 року вартість одного «ліжко-дня» за вказаний період у відділенні складала 228,96 грн.

Таким чином, у медичні установі потерпілий ОСОБА_3 перебував 14 днів, загальна вартість перебування потерпілого у Вінницькій міській клінічній лікарні швидкої допомоги склала 3205,44 грн. ОСОБА_1 на час звернення до суду з даним позовом не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду.

Згідно з ч. ч. 3, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором. Особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я.

Згідно з інформацією, розміщеною у Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги це комунальний заклад, який є власністю територіальної громади міста Вінниці, управління яким здійснює Вінницька міська рада.

Засновником Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги є Вінницька міська рада.

Оскільки фінансування Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги здійснюється за рахунок коштів міського бюджету, відсутність відшкодування коштів, витрачених Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги є порушенням прав територіальної громади міста Вінниці, що в свою чергу завдає суттєвої шкоди інтересам держави.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними, а тому такими що підлягають до задоволення, оскільки із вчиненням ОСОБА_1 злочину державному закладу охорони здоровя завдано шкоду, яка ним повинна бути відшкодована.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідачів на користь держави.

Керуючись ст. 1206 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької міської ради в рахунок відшкодування витрат Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в сумі 3205 (три тисячі двісті пять) гривень 44 копійки (Отримувач ГУК у Вінницькій області/Вінницька область/24060300, , Банк ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0001).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 00 копійок..

Рішення набирає законної сили, якщо протягом десяти днів з дня його проголошення не було подано апеляційну скаргу.

Суддя