Справа №443/1269/16-ц Провадження №2/443/637/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2016 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Сидорака Б.Г. з участю секретаря Башти Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Жидачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

У липні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 селищної ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що 07.12.1995 року померла її мати ОСОБА_3 та після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6 га, що розташована на території Кніселівської сільської ради. Заповіту мати не залишала, тому спадкування відбулося за законом згідно чинного на той час ЦК України (ред. 1963 р.) Після смерті матері її чоловік і відповідно батько позивачки ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, проте її не оформив так як 18.12.1995 року помер. Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 2,60га та 1,83га призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок смерті спадкодавець 14.08.1976 року залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповів позивачці у справі. 04.07.2016 року вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки та відсутність свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. За вказаних обставин, оскільки в інший спосіб вона не може оформити право на спадкове майно, просила захистити їїх спадкові права у судовому порядку.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з"явилися, останній через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної - селищний голова ОСОБА_6 у судове засідання також не з"явилася, а подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

За вказаних обставин, із врахуванням вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу у зв"язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із свідоцтвом про смерть (а.с.8) ОСОБА_3 померла 07.12.1995 року, не залишивши заповіту на випадок воєї смерті, що стверджується довідкою Кніселівської сільської ради (а.с.9). З даної довідки також вбачається, що ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, але її не оформив, так як 18.12.1995 року помер , що ствержується свідоцтвом про смерть (а.с. 12) На випадок смерті ОСОБА_4 14.08.1976 року залишив заповіт згідно із яким все своє майно заповів позивачці у справі (а.с. 13)

Оскільки спадщина відкрилась до 01.01.2004 року, тому до вказаних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК України (в ред.1963 року), що узгоджується із правовими приписами Постанови ПВС України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

Згідно із вимогами ч.1 ст.524 ЦК України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до вимог ч.1 ст.527 ч.1 ЦК України (1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Частиною 1 статті 529 ЦК України (1963 р.) встановлено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти померлого, а також подружжя і батьки померлого.

Відповідно вимог ст.548 ч.1 ЦК України (1963 р.) необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно із вимогами ст.549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,60 га, яка розташована на території Кніселівської сільської ради, яку він фактично успадкував після смерті дружини, та належна йому земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,83 га, розташована на території Кніселівської сільської ради, згідно сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 015154 (а.с. 15) .

ОСОБА_1 зареєструвала шлюб 14.08.1976 року, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7) і є дочкою спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.6), і спадкоємцем за заповітом (ст.534 ЦК України (в ред.1963 р.), після смерті батька.

Згідно із ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Із постанови завідувача Жидачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 №317/02-31 від 04.07.2016 року (а.с.18) вбачається, що позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4 у зв"язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельні частки (паї), які розташовані на території Кніселівської сільської ради.

Отже, відповідно до вимог діючого на час відкриття спадщини законодавства, позивачка ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги, має право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3Д,., а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,61,209,212,212-215 ЦПК України, ст.ст.524,527,529,548,549 ЦК, України(ред.1963 р.), ст.81 ЗК України, ст.1225 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою м.Львова вул.Варшавська,56/24 у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 14.08.1976 р. секретарем Кніселівської сільської ради Жидачіського району Львівської області за реєстром №4, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 18.12.1995 року, право:

- на земельну частку (пай) розміром 2,60 в умовних кадастрових гектарах на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, шо належала спадкодавцеві відповідно до сертифікату про право на земельну частку(пай) серії ЛВ №015155, на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА № 472 від 30.07.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів про право на середню земельну частку (пай) №413а.

- на земельну частку (пай) розміром 1,83 в умовних кадастрових гектарах на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, шо належала спадкодавцеві відповідно до сертифікату про право на земельну частку(пай) серії ЛВ №015154, на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА № 472 від 30.07.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів про право на середню земельну частку (пай) №412а .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ______________________________

23.08.2016