АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/1433/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1389/16Головуючий у 1-й інстанції Халявка В.І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача Цвіркуна І.О., представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника ФГ «Журавель» - Мокляк Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕМАЛЬ"

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 28 березня 2016 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕМАЛЬ" до ОСОБА_3, Фермерського господарства "Журавель", третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Семенівське районне управління юстиції Полтавської області, про визнання договорів оренди землі поновленими, визнання додаткових угод про поновлення договору оренди землі укладеними, визнання договорів оренди землі недійсними, скасування державної реєстрації договорів оренди землі,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ТОВ «СЕМАЛЬ» звернулось до суду із вказаним позовом та просило визнати договори оренди землі від 11 квітня 2008 року, укладені з ОСОБА_3 та зареєстровані 15 липня 2010 року в Семенівському райвідділі ПРДДП «Центр ДЗ» за номерами №93 та №92, поновленими на той самий строк та на тих самих умовах, а додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі - укладеними; визнати недійсними договори оренди землі №22 та №23 від 16 липня 2015 року, укладені між ОСОБА_3 та ФГ «Журавель»; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Семенівського РУЮ Полтавської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23077266 від 23 липня 2015 року та № липня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 5 липня 2010 року було зареєстровано договір оренди землі між «ДП «Семаль», правонаступником якого воно є, та чоловіком відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Правонаступником прав і обов'язків за вказаним договором оренди землі є ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Окрім того, 15 липня 2010 року було зареєстрований аналогічний договір оренди землі з ОСОБА_3

Згідно умов укладених договорів, строк їх дії закінчувався 15 липня 2015 року, а тому, на виконання п. 8 договорів оренди землі та вимог ЗУ «Про оренду землі», ними 13 червня 2015 року було направлено на адресу ОСОБА_3 листи-повідомлення про намір скористатися переважним правом на оренду та додано до нього проекти додаткових угод.

На вказані листи-повідомлення відповідачка ОСОБА_3 відповіді не надала.

Вказувало, що їм стало відомо, що ОСОБА_3 16 липня 2015 року та 23 липня 2015 року уклала нові договори оренди землі з ФГ «Журавель», які були зареєстровані в день їх укладання.

Вважає, що відповідачами було порушено його переважне право на оренду землі.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «СЕМАЛЬ» відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «СЕМАЛЬ», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «СЕМАЛЬ» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11 квітня 2008 року чоловік відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та ДП «Семаль», правонаступником якого є ТОВ «СЕМАЛЬ», уклали договір оренди землі терміном на 5 років.

Вказаний договір зареєстровано в Семенівському райвідділі ПР ДДП «Центр ДЗК» Полтавської області 15 липня 2010 року (а.с. 7-9).

Відповідно до пункту 8 вказаного договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніш ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до пункту 43 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Встановлено, що орендодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а спадщину після його смерті прийняла його дружина ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 21 березня 2014 року.

Відповідно до приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 40 Договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Встановлено, що ОСОБА_3 11 квітня 2008 року уклала договір оренди земельної ділянки площею 1,82 га з ДП «Семаль», правонаступником якого є ТОВ «СЕМАЛЬ» на умовах аналогічних договору, укладеному її чоловіком. Вказаний договір був зареєстрований також 15 липня 2010 року (а.с.10-12).

13 червня 2015 року ТОВ «Семаль» за №329 та за №334 на адресу ОСОБА_3 направило листи-повідомлення про намір продовжити договори оренди землі на новий строк та додало до листів проекти додаткових угод до договорів оренди землі (а.с.15-18).

Згідно з картками про вручення поштового відправлення (а.с. 13-14) ОСОБА_3 отримала листи-повідомлення та проекти угод 23 червня 2015 року.

Встановлено, що ОСОБА_3 не надала позивачеві відповіді на пропозицію подовжити договори оренди та 16 липня 2015 року та 23 липня 2015 року уклала нові договори оренди земельних ділянок за №22 та №23 з Фермерським господарством «Журавель», державну реєстрацію яких здійснено, відповідно, 16 та 23 липня 2015 року реєстраційною службою Семенівського районного управління юстиції Полтавської області, що підтверджується відповідними витягами із державного реєстру (а.с. 28,29).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «СЕМАЛЬ» суд першої інстанції виходив з того, що товариство не виконало приписів закону про завчасне ( не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договорів оренди) повідомлення орендодавця про свої наміри скористатися переважним правом на поновлення договорів оренди, тому відсутні законні підстави визнавати поновленими договори оренди та спонукати відповідача до укладання додаткових угод. Оскільки відсутні підстави для визнання договорів оренди поновленими, суд також не знайшов підстав для визнання недійсними договорів оренди, укладених між відповідачами, і скасування їх державної реєстрації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

У частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Згідно до п. 20 Договору, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Відповідно до п. 43 Договорів оренди землі від 11 квітня 2008 року, вони набирають чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Так, вбачаючи, що договори були зареєстровані 15 липня 2010 року, то строк їх дії закінчувався 15 липня 2015, а тому орендар був зобов'язаний повідомити орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договорів оренди не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди: - з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; - у разі недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах і укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; - укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219 цс14, а також постанові від 10 червня 2015 року у справі № 6-70цс15.

Позивач направив ОСОБА_3 листи-повідомлення та проекти додаткових угод поштою 13 червня 2015 року, які останньою отримано 23 червня 2015 року, тобто за 23 дні до закінчення строку договорів, а не за 30 днів, як передбачено законом, що є порушенням визначеної законодавством процедури поновлення договору оренди.

Відповідно до ч.2 ст. 255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. Вказане правило є винятком із загального правила щодо випадків, коли здійснення цивільних прав та виконання обов'язку пов'язується із поданням заяви чи іншого повідомлення і боржник не встигне вчинити цю дію до закінчення відповідних операцій в установі.

У даному випадку ж, частина 2 статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначає обов'язок орендаря за наявності у нього наміру скористатися переважним правом на укладення договору оренди, повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Таким чином, позивач мав повідомити, тобто довести до відома орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договорів не пізніше, ніж за місяць, тобто до 15 червня 2015 року. Це означає , що ОСОБА_3 повинна була дізнатися про пропозицію ТОВ «СЕМАЛЬ» про поновлення договорів оренди та умови поновлентх договорів не пізніше ніж за місяць до закінчення строку їх дії, тобто до 15 червня 2015 року, тоді як позивач лише 13.06.2015року здав таке повідомлення на пошту, яке отримано відповідачем лише 23.06.2015 року.

За таких обставин районний суд обґрунтовано зазначив, що при вирішенні заявленого позову має значення не час направлення орендарем листів-повідомлень та додаткових угод (дата здачі поштового відправлення до установи зв'язку), а час отримання цих документів орендодавцем ( дата повідомлення орендодавця).

Оскільки передбачена ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» процедура поновлення договору може мати місце лише тоді, коли сторони до закінчення строку дії договору не вчиняли будь-яких значимих юридичних дій, передбачених частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги доводи позивача, обґрунтовані вказаною нормою, про те, що ТОВ «СЕМАЛЬ» після закінчення договору оренди продовжує використовувати земельну ділянку відповідача, а останній проти цього не заперечує .

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача з посиланням на правові висновки Верховного Суду України ( від 25 лютого 2015 року №6-219цс14, №6-10 цс15 ; від 18 березня 2015 року у справах №6-3ц15, №6-4цс15) про те, що за наявності в орендаря переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендарем на таких самих умовах, які запропоновані попереднім орендарем, є порушенням переважного права попереднього орендаря.

Вказані правові висновки не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки ТОВ «СЕМАЛЬ» не дотримано строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договорів оренди на новий строк

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, ТОВ «СЕМАЛЬ» наведено не було.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕМАЛЬ" - відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 28 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- Л.М. Хіль

--//-- В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: