РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5981/16-ц

пр. № 2/759/3389/16

30 серпня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі:головуючого Морозова М.О.

при секретарі Самчик І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Українські лінії» про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав споживача при здійсненні пасажирського перевезення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, з врахуванням збільшених позовних вимог у ході розгляду справи, до ТОВ «Українські лінії» про стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн., витрат, пов'язаних з розглядом справи на правову допомогу, надану адвокатом, у розмірі 2480 грн. 40 коп., витрат, пов'язаних із залученням свідка у розмірі 504 грн. 29 коп.

При цьому, посилається на те, що 10.04.2016 р. придбавши електронний квиток на автобус компанії ЕСОLІNЕS, перевізник ТОВ «Українські лінії» маршрутом Львів-Краків, Краків-Львів, де зазначена дата відправлення 15.04.2016 р., час відправлення 14:25 за київським часом, місце 13, дата відправлення у зворотньому напрямку 17.04.2016 р., час відправлення 08:25 за місцевим часом, місце 7, загальна вартість квитків складає 741 грн., 15.04.2016 р. приблизно о 14 годині вона прибула на автовокзал м. Львова з метою посадки на автобус компанії ЕСОLІNЕS, але у передбачений час відправлення автобус був відсутній на місці, інформації щодо його місцезнаходження та причини неприбуття на автовокзал не було. Зв'язавшись по мобільному телефону до компанії, дізналась, що автобус запізнюється до 16 год., але і у вказинй час автобус не появився на автовокзалі, й вона продовжувала телефонувати по телефонах до САLL-центру компанії, однак вказана служба перестала відповідати, а вона, як і інші пасажири, хвилювалась. Автобус приїхав на автовокзал лише о 17:15, і час запізнення автобусу без наданя повної та достовірної інформації про причини затримки склав 2 години 50 хвилин. Вона у зв'язку з пізнім прибуттям автобусу, на якому курсувала до м. Кракова у Польщі, була змушена отримувати ключі від вхідної двері до будинку, де розміщувався костел, в іншому місці м. Кракова, наймаючи для таких дій таксі та блюкаючи вночі по вулицях незнайомого міста. Відповідач такими діями та бездіяльністю порушив права споживачів послуги пасажирського перевезення, що призвело до завдання їй моральних страждань, які підлягають відшкодуванню за рахунок перевізника у розмірі 10000 грн. Вона понесла витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2480 грн. 40 коп., та понесла витрати, пов'язані свідка ОСОБА_3, для явки його в судове засідання в м. Київ з м. Львів потягом, що склало 504 грн. 29 коп.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача позов не визнала, пояснивши, що під час рейсу автобуса Київ-Катовіце 15.04.2016 р. не надходило скарг від ОСОБА_2 з приводу затримки рейсу. Під час технічної зупинки автобуса біля м. Рівне в зв'язку з несправністю гальмівної системи провідником автобусу ОСОБА_4 було повідомлено ТОВ «Українські лінії» про вимушену затримку рейсу, після чого працівниками Саll-центру товариства було повідомлено пасажирів рейсу, які мали виконати посадку у м. Львів, в тому числі ОСОБА_2, про затримку автобусу шляхом надсилання смс-повідомлень за телефонними номерами, вказаними при придбанні квитків. ОСОБА_2 самостійно здійснила дзвінок до Саll-центру ТОВ «Українські лінії» і їй було повідомлено про орієнтовний час прибуття автобусу до м. Львів. Після усунення технічних несправностей автобус продовжив рух та прибув до м.Львова о 16 год. 47 хв. із затримкою на 2 год. 27 хв., а до м. Кракова о 23 год. 30 хв. із затримкою рейсу на 3 год. Технічна зупинка автобуса не призвела до небезпеки пасажирів, ОСОБА_2 виконала поїздку з м. Львів до м. Кракова без негативних для неї наслідків, і товариство забезпечило перевезення пасажира у кінцевий пункт призначення та у повному обсязі виконало перед нею свої зобов'язання по договору перевезення та у відповідності до нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що придбавши 10.04.2016 р. електронний квиток на автобус компанії ЕСОLІNЕS, перевізник ТОВ «Українські лінії» маршрутом Львів-Краків, Краків-Львів, де зазначена дата відправлення 15.04.2016 р., час відправлення 14:25 за київським часом, місце 13, дата відправлення у зворотньому напрямку 17.04.2016 р., час відправлення 08:25 за місцевим часом, місце 7, загальна вартість квитків складає 741 грн., 15.04.2016 р. ОСОБА_2 прибула на автовокзал м. Львова з метою посадки на автобус компанії ЕСОLІNЕS, але у передбачений час відправлення не відбулось, автобус був відсутній на місці. Близько 11 години відбулась технічна зупинка автобуса біля м. Рівне в зв'язку з неполадками у гальмівній системі. Провідником автобусу ОСОБА_5 було повідомлено ТОВ «Українські лінії» про вимушену затримку рейсу, після чого працівниками Саll-центру товариства було повідомлено пасажирів рейсу, які мали виконати посадку у м. Львів, в тому числі й ОСОБА_2, про затримку автобусу, шляхом надсилання смс-повідомлень за телефонними номерами, вказаними при придбанні квитків. Після цього ОСОБА_2 самостійно здійснила дзвінок до Саll-центру ТОВ «Українські лінії» і їй було повідомлено про орієнтовний час прибуття автобусу до м. Львів. Після усунення технічних несправностей автобус продовжив рух та прибув до м.Львоова о 16 год. 47 хв. із затримкою на 2 год. 27 хв., а до м. Кракова прибув о 23 год. 30 хв. із затримкою рейсу на 3 год.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Згідно ч.1 ст. 922 ЦК України за затримку у відправленні транспортного засобу, що перевозить пасажира, або запізнення у прибутті такого транспортного засобу до пункту призначення перевізник сплачує пасажирові штраф у розмірі, встановленому за домовленістю сторін, транспортними кодексами (статутами), якщо перевізник не доведе, що ці порушення сталися внаслідок непереборної сили, усунення несправності транспортного засобу, яка загрожувала життю або здоров'ю пасажирів, або інших обставин, що не залежали від перевізника.

Згідно п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року №176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів автомобільним транспортом здійснюються відповідно до цих Правил, законодавства про захист прав споживачів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до п. 40 Правил за договором перевезення пасажира автобусом перевізник зобов'язується безпечно перевезти пасажира до пункту призначення, а в разі здавання ним багажу-доставити до пункту призначення багаж та видати його пасажиру або уповноваженій ним особі.

Відповідно до п.п. 1.18 Порядку реалізації квитків, правил перевезення псажирів, багажу в автобусах ТОВ »Україніські лінії», затверджених виконавчим директором товариства, вступивших в силу з 01.01.2016 р., у випадку, якщо відправлення за маршрутом затримується з вини перевізника, однак пасажир вирішує використовувати поїздку, претензії по затримці відправлення і прибуття не приймаються. Якщо пасажир вирішує не використовувати поїздку, він одержує компенсацію в розмірі 100 % від вартості квитка.

Відповідно до п.п 6.2, 6.4 Порядку перевізник зобов'язаний забезпечити доставку пасажира в пункт призначення, зазначений у квитку, та використовувати всі залежні від нього засоби для перевезення і доставки пасажира і багажу в пункт призначення в розумні терміни. Розклад, вказаний на сайті, плакатах, рекламних буклетах та інших документах є інформаційним і точне виконання його не гарантовано.

Згідно ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право, зокрема, на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно ч., ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Своїм правом вибору перевізника пасажирів ОСОБА_2 скористалася, обравши автобусний рейс, який обслуговувало ТОВ «Українські лінії», та придбавши відповідний квиток, погодившись з умовами перевезення пасажирів, встановлених Цивільним Кодексом України, Правилами надання послуг паажирського автомобільного транспорту, Порядку реаліції квитків, правил перевезення пасажирів, багажу в автобусах ТОВ »Українські лінії». ТОВ «Українські лінії» виконало свої зобов'язання та здійснила пасажирський рейс, доставивши до м. Кракова як пасажира ОСОБА_2

Суд враховує, що під час пасажирського руху автобуса позивач по справі не отримала будь-яких травм та ушкоджень, які були б небезпечні для її життя чи здоров'я, автобусний рейс було здійснено без дорожніх пригод та інцидентів, хоч із запізненням, але в розумні строки, які передбачені умовами договору перевезення та Правилами перевізника, що відповідає вимогам діючого законодавства. Технічна зупинка автобуса не призвела до небезпеки пасажирів, і навпаки, після вжиття необхідних заходів водіями автобуса, на продовження рейсу такі ризики були ліквідовані, й транспортний засіб продовжив свій рух по визначеному маршруту.

Як вбачається з показань свідків ОСОБА_4, провідника автобуса, ОСОБА_6, ОСОБА_7, водіїв автобуса, які знаходились в рейсі 15.04.2016 р., даних ними у судовому засіданні, причиною запізнення прибуття автобуса до м. Львів була технічна зупинка автобуса, пов'язана з ремонтом гальмівної системи, що необхідно було зробити для небезпеки пасажирів рейсу.

Вказане підтверджується також письмовими доказами по справі: тахограмою показання тахографа від 15.04.2016 р., встановленого на автобусі під час руху рейсу Київ-Катовіце, письмовими поясненнями водіїв та провідника автобуса керівництву товариства про події 15.04.2016 р., в яких зафіксована час та технічна причина зупинки автобуса біля м. Рівне під час руху по маршруту з м. Києва до м. Льова (а.с.22, 24, 25, 65-67, 100).

Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що працюючи оператором Сoll-Центру ТОВ »Українські лінії», 15.04.2016 р. вона направляла всім пасажирам рейсу Київ-Катовіце смс-повідомлення про вимушене запізнення прибутя автобуса до м. Львова. Ці показання свідка підтверджуються її поясненнями, коли вона їх письмово давала керівнику товариства 20.05.2016 р., та повністю тотожні по змісту відтвореній на диску телефоній розмові вказаної особи з позивачем по справі 15.04.2016 р., що була прослухана судом в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі (а.с. 23, 26).

Про те, що смс-повідомлення були надіслані з телефонного номеру 050-317-88-53, що зареєстрований за ТОВ «Українські лінії», пасажирам рейсу Київ-КАтовіце, які мали викконати посадку у м. Львів, в тому числі й ОСОБА_2 за телефонним номером НОМЕР_1, підтверджується фотографіями з телефону, листом ПрАТ «МТС Україна» від 09.06.2016 р. №SD-10086 (а.с. 58, 62-64).

Отже, необхідна та своєчасна інформація позивачу по справі 15.04.2016 р. з боку відповідача по справі про затримку рейсу автобуса надавалась, що знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення на її користь моральної шкоди не можуть бути задоволені

Посилання позивача у позові та її представника у судовому засіданні на необхідність відшкодування заподіяної моральної шкоди відповідно до Закону України „Про захист прав споживачів" суд оцінює критично, бо порушень положень даного Закону діями чи бездіяльністю відповідача по справі не встановлено, негативних наслідків для позивача по справі не наступило, що стосується її здоров'я чи життя.

Крім того, позивач та її представник не довели взагалі наявність факту заподіяння моральної шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини відповідача у їх заподіянні, з наступившими наслідками.

Показання свідка ОСОБА_3, заявленого з боку позивача, не можна вважати як належним доказом заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки вказаний свідок лише підтвердив факт запізнення автобуса до м. Львова, з'єднання пасажирів по телефону з диспетчером автоперевізника та хвилювання пасажирів.

Посилання позивача на заподіяну моральну шкоду базуються лише на поясненнях, без підтвердження конкретними доказами, тому суд діє відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, виходячи з об'єму наданих належних та допустимих доказів, що стосуються предмету спору та підтверджують ті чи інші обставини, на які посилаються сторони, однак не приймає до уваги доказування з боку позивача, що ґрунтується на припущеннях заподіяння моральної шкоди.

Посилання позивача, його представника на порушення автоперевізником діючих правил перевезення пасажирів, Закону України «Про захист прав споживачів», заподіяння моральної шкоди, не можуть прийматись судом як належні, бо спростовуються вищенаведеними доказами по справі, матеріалами цивільної справи в їх сукупності, і законних підстав для покладення на відповідача по справі відшкодування збитків позивачу не має.

Крім того, приймаючи до уваги, що спір між сторонами по справі виник із наявних договірних відносин між ними, з придбанням квитка та міждержавним перевезенням пасажирів, суд враховує положення Конвенції про міжнародні автомобільні перевезення пасажирів і багажу, яку ратіфіковано Законом України «Про ратифікацію Конвенції про міжнародні автомобільні перевезення пасажирів і багажу» №581-Х1V від 08.04.1999 р., і якою передбачено вичерпну відповідальність перевізників перед пасажирами та виключено можливість відшкодування перевізниками моральної шкоди пасажирам у разі затримки рейсу.

Витрати по справі, понесені судом, необхідно компенсувати в силу ст. 88 ЦПК України, за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 22 Закону України „Про захист прав споживачів", Конвенцією про міжнародні автомобільні перевезення пасажирів і багажу, ратіфіковану Законом України «Про ратифікацію Конвенції про міжнародні автомобільні перевезення пасажирів і багажу» №581-Х1V від 08.04.1999 р., ст.ст. 611, 901, 908, 910, 922 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Українські лінії» про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав споживача при здійсненні пасажирського перевезення.

Витрати по справі, понесені судом, компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя