АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2741/15-ц Номер провадження 22-ц/786/229/16Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С. Д. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», про неправомірні дії ФОП ОСОБА_4, порушення прав споживача, повернення грошових коштів та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», про неправомірні дії ФОП ОСОБА_4, порушення прав споживача, повернення грошових коштів та відшкодування шкоди. Просила повернути ФОП ОСОБА_4 суму коштів у розмірі 4 914 грн. на позичковий рахунок, відкритий на її ім'я ОСОБА_2 у ПАТ «А-Банк» по кредитному договору від 31 січня 2015 року №АВН0RХ 145350806, укладеному між нею та ПАТ «А-Банк»; стягнути із ФОП ОСОБА_4 на її користь матеріальні витрати у сумі 142 грн., пеню у розмірі 14 152,32 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» про неправомірні дії ФОП ОСОБА_4, порушення прав споживача, повернення грошових коштів та відшкодування шкоди - задоволено частково.

Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 повернути суму коштів у розмірі 4 914 грн. на позичковий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_2 у ПАТ «А-Банк» по кредитному договору від 31 січня 2015 року №АВН0RХ 145350806, укладеному між нею та ПАТ «А-Банк».

Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальні витрати у сумі 142 грн. гривні та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 повернення суми коштів у розмірі 4914 грн. на поточний рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_2 у ПАТ «А-банк» по кредитному договору від 31.01.2015 року № АВНОRX145350806, укладеному між ОСОБА_2 та ПАТ «А-Банк» та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі із врахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, а саме 8 493,27 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 мала намір придбати ПВХ конструкції (вікно). 31.01.2015 року після 17 години (субота) до неї додому завітали представники ФОП ОСОБА_4, та надали інформацію про те, що ФОП ОСОБА_4 виконує енергоефективну програму «Теплий дім», в яку включено продаж сертифікованих, якісних ПВХ конструкцій, в тому числі вікон та проводить їх продаж за акцією із застосуванням скидок та розстрочки, а строки постачання не будуть перевищувати 3-и тижні від дня замовлення.

Представником ФОП ОСОБА_4 було зроблено проміри вікна і її відвезли у офіс підприємця за адресою: АДРЕСА_1 для визначення конкретних зобов'язань сторін, а саме: для виготовлення креслень, визначення ціни виробу, оформлення договору купівлі - продажу та «розстрочки».

Представник банку, а саме менеджер ОСОБА_5 надала ОСОБА_2 надруковану банківською установою типову форму заяви позичальника від 31.01.2015 року за №ABHORX 145350806 на оформлення споживчого кредиту у сумі 4914 гри на покупку метало-пластикових виробів у ФОП ОСОБА_4 (а.с. 6).

Про дані, які були занесені банківською установою до заяви позичальника, їй повідомили, що їх надала ФОП ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу.

ФОП ОСОБА_4 передала представнику банківської установи рахунок - фактуру б/н від 31.01.2015 року (п.16 заяви позичальника, в якій у п.9 -а було указано порядок перерахування кредитне: коштів на її рахунок, а саме: оплата товару проводиться по переліку, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_4 (надалі продавець) НОМЕР_2 у Полтавському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м.Полтава, МФО 331401, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 із вказанням конкретної суми.

При зверненні до ФОП ОСОБА_4 про надання їй договору купівлі - продажу товару, відповідно до рахунку - фактури від 31.01.2015 року, на який посилається банківська установа, їй не було надано такий договір, умови якого з нею не погоджувались і на її зауваження до проекту договору, ФОП ОСОБА_4 знищила проект, проте, про зазначене не повідомила представника банківської установи та не відізвала надані нею документи.

Таким чином, договір купівлі - продажу ФОП ОСОБА_4 на продаж ПВХ конструкції (вікна) з позивачкою не був укладений, проте, кредитні кошти оформлені на неї за даний товар ПАТ «А-банк» за недійсним рахунком - фактурою від 31.01.2015 року були перераховані на поточний рахунок ФОП ОСОБА_4 (продавець) НОМЕР_2 у Полтавському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Полтава, МФО 331401, код ЄДРПОУ НОМЕР_1.

02.02.2015 року, ОСОБА_2 була подана заява ФОП ОСОБА_4 про повернення нею ПАТ «А- банк» кредитних коштів, які булі оформлені на її ім'я по заяві позичальника від 31.01.2015 року, про що повідомила її банківська установа. Листом від 04.02.2015 року ФОП ОСОБА_4 підтвердила, що договір купівлі - продажу від 31.01.2015 року нею з позивачкою не укладався, а кошти перераховані на її поточний рахунок підприємець поверне банківській установі на протязі календарного місяця, тобто до 04.03.2015 року (а.с. 8,9).

Одночасно, позивач подала заяву банківській установі про надання копії рахунку - фактури та меморіального ордеру про перерахування коштів за товар згідно із кредитним договором № ABHORX 145350806 від 31.01.2015 року ФОП ОСОБА_4 та надання повідомлення про те, чи ФОП ОСОБА_4 повернула банківській установі отримані нею незаконно, оформлені на позивачку кредитні кошти. За повідомленням банку листом від 05.05.2015 року № 20.1.0.0.0/7 - 150427/159, банківською установою підготовлений запит до магазину, де оформлявся кредитний договір для повернення ФОП ОСОБА_4 коштів. Крім того, вислано ксерокопії рахунку - фактури, меморіального ордеру та додатки до заяви позичальника (а.с.13-15).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що ФОП ОСОБА_4 надала позивачу недостовірну та не повну інформацію про товар, стала оформляти договір купівлі - продажу по типовій формі, не погоджуючи його текст з позивачем та змінюючи інформацію про строки доставки товару та його оплату проти тих, по яким була надана інформація. Так, відповідно інформації, яка їй надавалась до оформлення споживчого кредиту, товар повинен був доставлений в три тижневий строк, тоді як до проекту договору були занесені дані про його доставку - до 45 днів та змінено форму розрахунку. Коли позивач повідомила відповідача про те, що їй надавалась інша інформація, ніж внесено до проекту договору про терміни доставки товару та про порядок розрахунку за товар, то відповідач відмовилась від його укладання та фізично знищила його (розірвала). Таким чином, відповідач ухилилася від укладання договору - купівлі продажу при цьому не відмовилася від отримання грошей від банківської установи за нього шляхом перерахування на її розрахунковий рахунок кредитних коштів, оформлених на неї, як споживчий кредит.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржуючи судове рішення, позивач просить його скасувати в частині зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 повернення суми коштів у розмірі 4 914 грн. на поточний рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_2 у ПАТ «А-банк» по кредитному договору від 31.01.2015 року № АВНОRX145350806, укладеному між ОСОБА_2 та ПАТ «А-Банк» та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі із врахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, а саме 8 493,27 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідачем судове рішення не оскаржене в апеляційному порядку, отже вона з ним погодилася.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверенням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач на свій розсуд обрала спосіб захисту порушеного права.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просила суд повернути ФОП ОСОБА_4 суму коштів у розмірі 4 914 грн. на позичковий рахунок, відкритий на її ім'я у ПАТ «А-Банк» по кредитному договору від 31 січня 2015 року №АВН0RХ 145350806, укладеному між нею та ПАТ «А-Банк»; стягнути із ФОП ОСОБА_4 на її користь матеріальні витрати у сумі 142 грн., пеню у розмірі 14 152,32 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Позивач не змінювала та не збільшувала первинні позовні вимоги.

Отже, позовних вимог про стягнення індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, а саме 8 493,27 грн. позивач не заявляла.

Місцевий суд роглянув заявлені позивачем позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі із врахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, а саме 8 493,27 грн., проте, оскільки позивачем такі вимоги не заявлялися, то згідно вимог цивільного процесуального закону суд не може вийти за межі позовних вимог.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що місцевий суд не взяв до уваги, що ФОП ОСОБА_4 не повернула суму коштів у розмірі 2 000 грн., яка вносилася як аванс за товар, оскільки позивач не заявляла такої вимоги.

Крім цього, не заслуговують на увагу доводи позивача щодо відмови у позові про стягнення пені, оскільки заявляючи вимогу про стягнення пені як неустойки за неповернення відповідачем на її позичковий рахунок суми споживчого кредиту протягом 96 днів, позивач законодавчо не обгрунтувала цю вимогу, договір між сторонами укладений не був, такий обов»язок у відповідача не виник, кредитний договір не передбачає такої відповідальності відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :