РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 квітня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

У складі : головуючого судді Голубкової М.А.,

при секретареві Когут С.І.,

за участю прокурора: Калініченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В позові зазначено, що позивачка проживала з відповідачем ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2009 року. Від спільного життя має неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян № 7 від 01.10.2015 року.

Спільне життя у сторін не склалося, подружні відносини між ними фактично припинились одразу після народження дитини в липні 2010 року.

З цього часу сторони почали проживати окремо, відповідач жодного разу не зателефонував. Не вів доньку з днем народження, не купував їй іграшок та інших речей, не цікавився її життям та не приймав участі у вихованні дитини.

Таким чином, з дня народження дитини відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та утримання доньки, не приділяє їй уваги. не піклується про інтелектуальний та фізичний розвиток дитини. Не підтримує з нею родинних стосунків, не цікавиться здоровям, життям та подальшою долею, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Систематично свідомо нехтує батьківськими обовязками по відношенню дитини.

В 2011 році позивачка почала мешкати з іншим чоловіком, а 01.06.2013 року вони зареєстрували шлюб. Таким чином її чоловік, який разом із нею фактично піклується про її доньку, приймає участь в її вихованні та має намір удочерити її доньку, але це неможливо здійснити, без позбавлення батьківських прав відповідача.

Згідно ст.. 150 СК України батьки зобовязані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливаю на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори. Як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками.

ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов. Необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідного до законів України.

Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи. Які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину. Піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Готувати її до самостійного життя та праці.

Ухиляння від виконання юридичного обовязку завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа, в даному випадку відповідач ОСОБА_2, має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. ОСОБА_4М. ні усно, ні письмово не спілкується з донькою, не проявляє до неї щонайменшої турботи, хоча має таку можливість.

В звязку з вищевикладеними обставинами позивачка була змушена звернутися до суду та просить суд:

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала.

Відповідач про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку: відповідно до п. 9 ст. 74 ЦПК України виклик до суду відповідача, оскільки його місце проживання (перебування), місцезнаходження не відоме, був опублікований в газеті Запорізька Правда від 31.03.2016 року № 12 (23696).

Незважаючи на виклик до суду відповідач повторно в судове засідання не зявився, заперечень щодо позову суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але надав суду заяву якою просить прийняти рішення на розсуд суду.

Представник прокуратури проти задоволення позову не заперечував та підтримав позовні вимоги.

Також в судовому засіданні були допитані свідки:

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_2 вона не знайома. Її син ОСОБА_6 ходить до дитячого садку разом із ОСОБА_3, та ні вона ні її син ніколи не бачили щоб батько приводив чи забирав дівчинку з дитячого садочку. А також коли дівчинка поступила до дитячого садочку, то якості батька був записаний інший батько.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою. ОСОБА_2 бачила лише кілька разів до досягнення дитиною трьох років, а з вересня 2010 року не бачила його жодного разу.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_2 не знайома. З позивачкою знайома з вересня 2014 року. Я не знала, що новий чоловік ОСОБА_1 не є батьком її дитини. Новий чоловік постійно займається дитиною.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з позивачкою знайома з дитинства. З 2014 року вони почали спілкуватись частіше.

У 2016 року вона узнала, що теперішній чоловік позивачки (Денис) не є батьком дитини, також позивачка розповідала, що вона не знаю де батько дитини.

Дівчина вважає батьком теперішнього чоловіка позивачки, а свого біологічного батька вона не знає і не помятає.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку, взявши до уваги заяву представника третьої особи, та свідчення свідків суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачка проживала з відповідачем ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2009 року. Від спільного життя має неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян № 7 від 01.10.2015 року (а./с. 6)

Спільне життя у сторін не склалося, подружні відносини між ними фактично припинились одразу після народження дитини в липні 2010 року.

З цього часу сторони почали проживати окремо, відповідач жодного разу не зателефонував. Не вів доньку з днем народження, не купував їй іграшок та інших речей, не цікавився її життям та не приймав участі у вихованні дитини.

Таким чином, з дня народження дитини відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та утримання доньки, не приділяє їй уваги. не піклується про інтелектуальний та фізичний розвиток дитини. Не підтримує з нею родинних стосунків, не цікавиться здоровям, життям та подальшою долею, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Систематично свідомо нехтує батьківськими обовязками по відношенню дитини.

В 2011 році позивачка почала мешкати з іншим чоловіком, а 01.06.2013 року вони зареєстрували шлюб (а./с. 9). Таким чином її чоловік, який разом із нею фактично піклується про її доньку, приймає участь в її вихованні та має намір удочерити її доньку, але це неможливо здійснити, без позбавлення батьківських прав відповідача.

Враховуючи обставини, які були встановлені під час розгляду справи, суд вважає, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2,правомірні. На думку суду, відповідач не виконує свої батьківські обовязки.

Керуючись ст.. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.. 150,164 Сімейного кодексу України. ст.. 3,15 УПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Голубкова