Справа № 715/2424/15-ц
Провадження № 2/715/29/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернiвецької областi

в складi: головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретаря судового засідання Затолошної Р.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони із відповідачкою проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, за час спільного проживання вони набули майно.

Посилається на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2014 року поділено між ними майно, яке було ними нажито за час спільного проживання. Вказує на те, що відповідачка відмовляється передати йому майно, яке виділив йому суд, зокрема, телевізор (плазма) вартістю 6 000 грн., морозильну камеру 3000 грн., стіл деревинний на 18 персон 4500 грн., стільці деревинні 12 шт. 4200 грн., фритюрницю 600 грн., ноутбук 6000 грн., тумбочку під умивальник та дзеркало тумбочку 1850 грн., колонки для компютера 3 шт. 250 грн., газову плиту 2200 грн., електрочайник 200 грн., кавоварку 800 грн., праску 1 шт. 150 грн., прасувальну дошку 250 грн., акваріум з тумбочкою 1100 грн., тумбочку під умивальник та дзеркало з тумбочкою 1750 грн., компресор 855 грн., насос для миття автомобіля 800 грн., набір кухонної меблі (мякий куточок) 2500 грн., витяжку кухонну 1000 грн., винну для ванної кімнати 1400 грн., всього майна на суму 39105 грн.

Вважає, що відповідачка незаконно утримує належне йому майно, при цьому посилається на те, що вона хоче передати йому старе майно, а не те, яке вони спільно купували, а тому просить суд позов задовольнити витребувати від відповідачки із чужого незаконного володіння вказане майно та стягнути із неї на його користь понесені ним судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона не відмовляється передати спірне майно, яке в неї знаходиться, більше того, вона намагалася це зробити, однак, сам позивач не хоче його забрати. Просила суд відмовити у зволенні позову за безпідставністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права, а також вказував на те, що його довірителька готова передати майно, визначене рішенням суду та за деяке майно компенсувати його вартість, яка визначена цим ж рішенням.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2014 року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 22 травня 2007 року по 23 травня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та поділено між ними майно, яке було ними нажито за час спільного проживання, зокрема, ОСОБА_1 виділено рухоме мано: диван вартістю 3000 грн..; фотоапарат - 1400 грн.; префератор - 1275 грн.; титанові диски та автомобільні покришки 4 комплекти - 5 000 грн.; лобзик електричний - 240 грн.; тачка - 200 грн.; електроциркулярка (ручна) - 450 грн.; електродріль - 1100 грн.; станок точильний - 385 грн.; телевізор (плазма) - 6 000 грн.; морозильна камера - 3 000 грн.; стіл дерев'яний на 18 персон - 4500 грн.; стільці дерев'яні 12 штук - 4200 грн.; фрітюрніця - 600 грн.; ноутбук - 6000 грн.; бензокосарка - 950 грн.; тумбочку під умивальник та дзеркало-тумбочка - 1850 грн.; колонки для комп'ютера 3 шт. - 250 грн.; газова плита - 2200 грн.; електрочайник - 200 грн.; кавоварка - 800 грн.; праска 1 шт. - 150 грн.; прасувальна дошка - 250 грн.; акваріум з тумбочкою - 1100 грн.; тумбочка під умивальник та дзеркало над тумбочкою - 1750 грн.; компресор - 855 грн.; болгарки 2 шт. - 1650 грн.; бензопила «Штіль» - 2000 грн.; бензопила «Хузвара» - 2750 грн.; насос для миття автомобіля 800 грн.; набір кухонної меблі (м'який куточок) 2500 грн.; витяжка кухонна - 1000 грн.; ванна для ванної кімнати - 1400 грн. Всього вартістю 58815 (п'ятдесят вісім тисяч вісімсот п'ятнадцять) грн. 00 коп.

Вказаним рішенням встановлено предмети, які знаходяться у користуванні ОСОБА_3, а саме: телевізор, фртітюрниця, електрочайник, кавоварка, газова плита, умивальник, тумбочка дзеркало, ванна, стіл дерев'яний на 18 персон, морозильна камера, стільці дерев'яні 12 штук, 1 праска, колонки для комп'ютера - 3 штуки, ноутбук, тумбочку під умивальник та дзеркало-тумбочка, компресор, насос для миття автомобіля, тому вона зобов'язана повернути вказані речі позивачу або сплатити йому їх вартість. Інші виділені предмети ОСОБА_1 знаходяться у нього.

Також в судовому засіданні встановлено, що на виконання рішення суду ОСОБА_3 декілька разів спробувала передати спірне майно ОСОБА_1, однак, останній відмовляється його отримати, посилаючись на те, що відповідачка передає йому не те майно, яке вони придбали разом, а майно яке вона придбала ще зі своїм покійним чоловіком.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Причому вимагати повернення майна власник може у тому випадку, коли інша особа володіє майном незаконно, майно збереглося в натурі і знаходиться у фактичному володінні іншої особи. Відповідно до положень зазначеної норми, правом на подання віндикаційного позову наділені саме власники майна, які на час подання позову не володіють цим майном. При цьому необхідно довести право власності позивача на майно, знаходження його у відповідача та незаконність володіння відповідачем майном позивача..

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Відповідно до ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки властивими ознаками, що вирізняють її з поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Крім того, можливість витребування майна власником із незаконного володіння можливе лише в тому разі, коли майно придбане за відплатним договором. Із матеріалів справи вбачається, що речі, які просить витребувати позивач, є спільно нажитим майном сторін по справі. Відповідачка не заволоділа вказаними речами незаконно. Так, в рішенні Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2014 року вказано, що спірні предмети знаходяться у користуванні ОСОБА_3, які вона зобовязана передати позивачу ОСОБА_1 або сплатити йому їх вартість.

Також встановлено, що спірні речі не є індивідуальними, ідентифікувати їх на даний час неможливо, оскільки при їх поділі не було визначено їх індивідуальних ознак. Покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є належними доказами для підтвердження вказаних обставин.

На думку суду, між сторонами існує спір щодо порядку та способу виконання рішення суду, а тому до даних правовідносин не може бути застосовано норми ст. 387 ЦК України.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтовані та безпідставні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст. 184, 387 ЦК України, керуючись ст. ст.3,8,10, 11,15, 60,61, 79, 84, 88, 179, 212,213, 214, 215,224 ЦПК України, суд,

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: