АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/6303/15-ц Головуючий в І інстанції Єпішин Ю.М.
Номер провадження: №22-ц/791/1145/16 Доповідач Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

ОСОБА_1,

секретар Гуров Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 19 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 січня 2007 року з метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору № HECFGK00001787 укладено договір поруки між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк", відповідно до умов якого вона виступила поручителем за зобовязаннями, що виникають з умов зазначеного кредитного договору.

Посилаючись на те, що з 07 листопада 2008 року відповідач без її згоди змінив умови кредитного договору, збільшивши передбачену договором процентну ставку з 12 % до 14, 04 % річних, а з 05 липня 2010 року з 12 % до 13, 54 %, чим збільшив обсяг відповідальності поручителя, у звязку із чим на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України договір поруки слід вважати припиненим, позивачка просила суд задовольнити заявлені вимоги.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 19 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано припиненим договір поруки № HECFGK00001787 від 25 січня 2007 року, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне дослідження всіх обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4, діючий в інтересах ОСОБА_2, доводи апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" не визнав, вважаючи їх безпідставними, а ухвалене у справі рішення законним та обґрунтованим, у звязку із чим просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банком в односторонньому порядку без згоди поручителя та укладення додаткових договорів, як це передбачено договором поруки, були змінені умови кредитного договору, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя та істотно порушило умови укладеного договору поруки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

В роз'ясненнях, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.06.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Якщо в договорі поруки сторонами не узгоджені умови щодо можливої зміни розміру процентної ставки за основним зобов'язанням, строки їх виплати тощо, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Правова позиція з приводу припинення договору поруки висловлена в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-18цс11, від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс12, що відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів. Згідно цієї позиції у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи, що 25 січня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № HECFGK00001787, згідно умов яких банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 44000 доларів США за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості та кінцевим строком повернення коштів до 25 січня 2027 року (а.с.7-9).

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено договір поруки № HECFGK00001787, за умовами якого позивач поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_3 свого обов'язку повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.

Як вбачається з договору поруки, у п. 1, 2 сторони визначили істотні умови кредитного забов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк», серед яких розмір кредитного зобов'язання, строк його виконання, відсоткова ставка за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних, умови та порядок нарахування пені за прострочення виконання зобов'язань та визначили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором саме у визначеному у договорі поруки розмірі.

При цьому п. 13 цього договору сторони визначили, що будь-які зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмову вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ПАТ КБ "ПриватБанк" з 07 листопада 2008 року в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору, збільшивши передбачену договором процентну ставку з 12 % до 14, 04 % річних, а з 05 липня 2010 року з 12 % до 13, 54 %.

При цьому, в порушення умов договору поруки ПАТ КБ «ПриватБанк» не повідомив поручителя про збільшення відсоткової ставки за користування грошовими коштами за кредитним договором та не уклав додаткового письмового договору поруки, з якого би вбачалася згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності (а.с. 11-14).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України підстав для припинення договору поруки, оскільки у зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя, не дає підстав покладати на останнього відповідальність за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Дніпровського районного м. Херсона від 19 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

ОСОБА_1