Справа № 446/992/16 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/783/4488/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Міського комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» боргу по заробітній платі,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року у прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Міського комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» боргу по заробітній платі - відмовлено.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норма процесуального права. Вказує, що ним не заявлялися вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку або про відшкодування моральної шкоди, що перешкоджає розгляду цих вимог у наказному провадженні. Звертає увагу, що ним заявлені безспірні вимоги до боржника, які сам боржник не оспорює, оскільки такі вимоги, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Не погоджується з висновком суду про прийняття до уваги клопотання Кам'янка-Бузької міської ради про відмову в задоволенні заяви про видачу судового наказу, оскільки Кам'янка-Бузька міська рада, не являється стороною по справі, а також не є особою, з якою апелянт перебуває в трудових відносинах, а також така не проводить нарахування та виплату йому заробітної плати. Вважає, що у випадку подання клопотання і прийняття судом такого клопотання до уваги від особи, яка не є ні боржником, ні тим більше стягувачем, суд припускається до порушення реалізації його права на передбачений ст. 95 ЦПК України судовий захист його порушеного права боржником.

Просить скасувати ухвалу Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, для вирішення питання про прийняття заяви про видачу судового наказу.

ОСОБА_2 та представник МКП «Управління житлово-комунального господарства» в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою (а.с. 50), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За своєю сутністю судовий наказ є актом реалізації судової влади, яким вирішується цивільна справа по суті заявлених вимог.

Як в наказному, так і в позовному провадженні реалізуються завдання цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Підстави видачі судового наказу регламентуються ст. 96 ЦПК України.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у частині 3 ст. 100 ЦПК України, яка унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відмовляючи у прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи вбачається спір про право, оскільки 25.05.2016 року до суду надійшло клопотання Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області щодо наявності спору про право на виплату заборгованості по заробітній платі, яка виникла в Міського комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» перед працівниками, так як рішенням Кам'янка-Бузької міської ради від 20.12.2013 року № 19 припинено юридичну особу МКП УЖКГ у зв'язку з ліквідацією підприємства, а питання про переведення чи звільнення працівників керівником вказаного підприємства не вирішено. Також у клопотанні вказано, що керівництво комунального підприємства безпосередньо зацікавлене в такому способі вирішення питання оплати праці найманих працівників, а тому виникає сумнів щодо об'єктивності поданих до заяви документів, які дають право на видачу судового наказу

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи і особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

За правилом п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

До заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання (п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року).

Колегія суддів вважає, що надана заявником довідка про нараховану ОСОБА_2 заробітну плату за квітень 2016 року в сумі 2 100 грн. (а.с. 3), з урахуванням інформації про те, що рішенням Кам'янка-Бузької міської ради від 20.12.2013 року № 19 припинено юридичну особу МКП УЖКГ у зв'язку з ліквідацією підприємства, а питання про переведення чи звільнення працівників керівником вказаного підприємства не вирішено - не є доказом правильного та безспірного нарахування заборгованості, а також права на її отримання.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані заявником документи не можуть слугувати доказом безспірності заборгованості боржника МКП «Управління житлово-комунального господарства» перед ОСОБА_2, а тому оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, а відтак не може бути скасованою з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Відповідно до частини 3 ст. 118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу (про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати), може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів наголошує, що відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу не позбавляє заявника можливості звернутися до суду із позовною заявою про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі даних встановив і правильно відмовив у прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу, а тому приходить до висновку, що підстави для скасування ухвали Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року відсутні.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм права.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.209, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Р.П. Цяцяк