Справа № 360/511/15-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/4864/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Мережко М.В., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 20 липня2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бородянського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В ході розгляду позивач ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на спірне майно із забороною відповідачу вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна, а саме: укладати договори оренди, користуватись в комерційних цілях, передавати третім особам у безоплатне користування, тощо. Свою заяву обґрунтовував тим, що відповідач на даний час обмежила доступ позивача до майна, ухиляється від врегулювання спірного питання, користується майном, зношуючи його, та піддає майно ризику знищення чи загибелі за відсутності його страхування, що свідчить про наміри приховування майна та зменшення його розміру й вартості.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 20 липня2016 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на:

-будинковолодіння АДРЕСА_4, земельну ділянку площею 1,0000 га, що розташована на території Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області;

-квартиру АДРЕСА_1;

-квартиру АДРЕСА_2;

-квартиру АДРЕСА_3;

-земельну ділянку площею 0,108 га, що розташована по АДРЕСА_5;

-земельну ділянку площею 0,0684 га, що розташована по АДРЕСА_5;

При цьому суд заборонив відчуження та передачу в користування третім особам вказаних об'єктів до розгляду справи по суті. В іншій частині заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити. Скаргу обґрунтувала тим, що судом першої інстанції невірно надано оцінку наданим доказам, а його висновки не відповідають обставинам справи. Вказує, що ні заява про забезпечення позову, ні оспорювана ухвала суду не містить мотивованого обґрунтування наявності загрози невиконання рішення суду, як і обґрунтування підстав для обрання даного виду забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав:

У відповідності до положень ст.. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, на будь-якій стадії розгляду справи може вжити передбачені законом заходи забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій в обов'язковому порядку зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також порядок виконання ухвали. Необхідність обов'язкового зазначення мотивів, з яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про можливість в майбутньому ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення, як і обґрунтування, в чому таке унеможливлення чи ускладнення може полягати, відображено й у постанові Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п. 7).

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував це тим, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або ж унеможливить виконання рішення суду. В той же час жодного обґрунтування того, в чому саме полягає ризик можливого невиконання рішення суду, мотивів, з яких суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, підстав обрання саме такого засобу забезпечення оскаржувана ухвала не містить. Фактично суд обмежився лише формальною фразою про те, що невжиття заходів може утруднити виконання рішення суду, без оцінки та обґрунтування такого висновку. За таких умов колегія суддів вважає, що при розгляді питання про забезпечення позову суд не дослідив та не оцінив ряд обставин, що мають вирішальне значення для його вирішення.

Окрім наведеного, колегія суддів апеляційного суду також звертає увагу й на ту обставину, що як ні за первісним, так і ні за зустрічним позовом, які містяться у направлених до апеляційного суду виділених матеріалах справи, земельні ділянки площею 0,108 га та площею 0,0684 га, розташовані по вул. Леніна, 318, в смт. Бородянка Київської області, не є предметом спору, в той час як суд першої інстанції наклав на них арешт, жодним чином не вмотивувавши, яким чином вказані землі відносяться до справи.

У відповідності до положень ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 20 липня2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Журба

Судді: М.В. Мережко

А.С. Сержанюк