Справа №305/559/16-ц
Провадження по справі 2/305/564/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивує тим, що, відповідно до укладеного договору б/н від 17.05.2006 року, ОСОБА_2, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 48% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісія за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 05.01.2016 року, має заборгованість в сумі 28 943, 47 гривень, що складається з наступного: 3015,34 гривень - заборгованість за кредитом; 24 073,68 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1354,45 гривень - штраф (процентна складова). На підставі наведеного просили стягнути з відповідачки, в їх користь заборгованість за кредитним договором б/н від 17.05.2006 року в сумі 28 943,47 гривень та судові витрати, понесені банком при подачі даної позовної заяви до суду.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не з'явився, однак їх представник - ОСОБА_3 надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи, у випадку неявки відповідача.

Відповідачка - ОСОБА_2, також в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н від 17.05.2006 року, виражений, за згодою останньої, у формі заяви, умов і правил надання банківських послуг, за якими банк надав відповідчці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язувалася здійснювати погашення заборгованості.

30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк " на Публічне акціонерне товариство "Приват Банк".

У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 17.05.2006 року, станом на 05.01.2016 року, відповідачка має заборгованість в сумі 28943,47 гривень, що складається з наступного: 3015,34 гривень - заборгованість за кредитом; 24073,68 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1354,45 гривень - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), в даному випадку застосовується щодо заборгованості по основній сумі та відсотках.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Строк (термін) виконання зобов'язання встановлюється у вигляді календарної дати або періоду, а також може бути визначений подією, що має неминуче настати. В такому випадку зобов'язання підлягає виконанню з настанням цієї події або протягом певного періоду.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, відповідачка зобов'язувалася, щомісячно, погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його використання.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 17.05.2006 року, вбачається, що відповідачка востаннє внесла суму заборгованості за кредитом 21 квітня 2008 року, більше жодних коштів не вносила. Таким чином, у квітні 2008 року, відповідачка перестала виконувати свої зобов'язання, отже Банк, знав чи повинен був дізнатися про порушення свого права, і з цього моменту починається перебіг строку позовної давності для пред'явлення позовних вимог до суду.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Суду не надано жодних доказів про те, що між сторонами було укладено письмовий договір про збільшення строку позовної давності та позивачем не надано жодних доказів на підтвердження протилежного.

Така ж правова позиція застосування строків позовної давності у кредитних правовідносинах виклданеа й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15.

Згідно статті 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Враховуючи, що позивачі звернулися до суду в квітні 2016 року, через вісім років після початку спливу строку позовної давності, та те, що про застосування строку позовної давності заявлено відповідачкою, суд вважає, що у задоволенні даного позову слід відмовити в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду.

У зв`язку з відмовою у позові, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 10,11, 57,58, 60, 88, 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.