АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень з дитиною.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав., стягнення аліментів.

Зазначала, що 02 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області між сторонами зареєстровано шлюб, від якого сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 16 листопада 2013 року шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем було припинено й з листопада 2013 року проживає з іншим чоловіком, ОСОБА_4., з яким вони разом виховують та забезпечують дитину інтелектуальним, моральним та духовним розвитком.

Відповідач в свою чергу фактично відмовилася від дитини, не цікавиться її розвитком, здоров'ям, втратив з нею родинний зв'язок. Дитина весь час проживає з матір'ю яка займається її вихованням та матеріальним забезпеченням, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою звернення з позовом в судовому порядку.

З урахуванням уточнень до позову, поданих у травні 2016 року, просила позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути аліменти на її користь, в сумі 1500 грн. на місяць.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та просив встановити графік побачень з дитиною, а саме систематичне побачення один раз на тиждень в суботу з 12 до 13 години, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 чинить перешкоди у спілкуванні з донькою.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1500 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07 серпня 2015 року і до досягнення донькою повноліття. В решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3, встановлено графік побачень (особистого спілкування) ОСОБА_1 з донькою один раз на тиждень у суботу з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. за місцем проживання дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7, а саме - стягнути на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки: за період з 11 червня 2015 року по 07 вересня 2015 року - в загальній сумі 3000 грн.; починаючи з 16 травня 2016 року і до досягнення ОСОБА_7 повноліття - щомісячно по 1000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті рішення залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши представника відповідача, яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про позбавлення батьківських прав, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не оскаржено, тому колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, 02 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області між ОСОБА_2та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Встановлено, що дитина сторін проживає разом з матір'ю (а.с.8).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлений судом розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1., в розмірі 1500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 182 СК України та відповідає обставинам справи.

До справи не долучено доказів перебування на утриманні відповідача інших осіб, він є працездатною особою, сума його доходу за 5 місяців, у період з квітня 2015 року по серпень 2015 року, склала 26035 грн. 39 коп., що за 1 місяць становить 5207 грн. 08 коп. (а.с.47)

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про завищений розмір аліментів, стягнутих з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 й підстав до його зменшення не вбачає.

Районним судом належним чином враховано права позивачки та інтереси малолітньої дитини, забезпечено права та інтереси останньої.

Між тим, з висновками суду про необхідність стягнення аліментів, починаючи з 07 серпня 2015 року, погодитися неможливо.

Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 з позовною заявою про позбавлення батьківських прав звернулася 07 серпня 2015 року, проте вимоги про стягнення з відповідача аліментів заявила лише 16 травня 2016 року (а.с. 99).

У матеріалах справи відсутні докази вживання ОСОБА_2 заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_1 та неможливості їх одержання у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Згідно долученої до справи копії позовної заяви, 11 червня 2015 року ОСОБА_2 зверталась у суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, проте 24 липня 2015 року нею було подано заяву про відмову від позову (а.с.121-122), що також не підтверджує факт ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів.

Враховуючи викладене, а також положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд першої інстанції не мав правових підстав до стягнення аліментів, починаючи з 07 серпня 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду першої інстанції в частині періоду стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 з 07 серпня 2015 року на 16 травня 2016 року.

В решті рішення районного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року змінити в частині терміну стягнення аліментів змінити з 07 серпня 2015 року на 16 травня 2016 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа 755/15110/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10474/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Марцинкевич В.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.