Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Соломаха Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Соломахи Л.І.

суддів Груіцької Л.О., Осипчук О.В.

при секретарі Чуряєві В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 02 серпня 2016 року про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Першої краматорської державної нотаріальної контори про визнання дій неправомірними та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Краматорським міським судом Донецької області 02 серпня 2016 року постановлено ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Першої краматорської державної нотаріальної контори про визнання дій неправомірними та визнання права власності.

На зазначену ухвалу позивачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу. Посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, позивач просить ухвалу суду скасувати та ухвалити рішення, яке дозволить реалізувати його право на судовий захист (а.с. 20 - 21).

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до частини 6 ст. 76 ЦПК України через адміністрацію Житомирської установи виконання покарань № 8 Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області, де він відбуває покарання у виді довічного утримання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 52).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали позовної заяви, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи встановлено, що в липні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Першої краматорської державної нотаріальної контори про визнання дій неправомірними та визнання права власності на спадкове майно (а.с. 1 - 4).

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 07 липня 2016 року позовна заява ОСОБА_2 була залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України. Залишаючи позовну заяву без руху, суд виходив з того, що з позовної заяви підлягає сплаті судовий збір в розмірі 551,20 грн. Документ, що підтверджує сплату судового збору, до позовної заяви позивачем не доданий. Доказів для звільнення від сплати судового збору відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» позивачем суду не надано. Для усунення недоліків позовної заяви позивачу був наданий строк пять днів з дня отримання заявником ухвали (а.с. 8).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02 серпня 2016 року позовна заява ОСОБА_2 визнана неподаною та повернута позивачу. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав копію ухвали 20 липня 2016 року та у наданий судом строк недоліки позовної заяви не усунув (а.с. 11).

Не погоджуючись з ухвалою суду про повернення позовної заяви, позивач зазначає, що в позовній заяві він просив суд з метою гарантування його права на судовий захист звільнити його від сплати судового збору, оскільки він перебуває в місцях позбавлення волі та доходів для сплати судового збору не має, просив суд витребувати з фіскальних органів відомості щодо відсутності у нього доходів. Повернувши його позовну заяву через несплату судового збору, суд порушив його право на доступ до суду та право на справедливий суд (а.с. 20 - 21).

Відповідно до частини 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до частини 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 цього Закону.

В матеріалах справи відомості щодо звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» відсутні.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 82 ЦПК України, ст. 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя, на ефективний засіб юридичного захисту гарантовано і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950).

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції кожна людина при визначенні її цивільних прав і обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач, посилаючись на норми частини 3 ст. 82 ЦПК України, просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки за своїм матеріальним станом сплатити його не може перебуває в місцях позбавлення волі. Для підтвердження неможливості сплати судового збору позивач просив витребувати відомості про його доходи з відповідних державних установ (а.с. 1-4).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Відповідно до частини 2 ст. 208 ЦПК України питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

В порушення вимог частини 2 ст. 208 ЦПК України суд першої інстанції будь-яке процесуальне рішення щодо заявленого позивачем клопотання про витребування відомостей про його доходи та про звільнення від сплати судового збору не постановив, лише в мотивувальній частині ухвали від 07 липня 2016 року послався на те, що позивачем не надано доказів для його звільнення від сплати судового збору відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Не вирішивши в процесуальному порядку клопотання позивача про витребування доказів щодо його майнового стану та звільнення позивача від сплати судового збору, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачеві.

Доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом норм процесуального права, що призвели до порушення його права на судовий захист, є обґрунтованими.

Оскільки суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання про звільнення від сплати судового збору та відповідно визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 312 ЦПК України ухвала суду від 02 серпня 2016 року про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачеві підлягає скасуванню з передачею питання про звільнення позивача від сплати судового збору з позовної заяви та відповідно відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору з апеляційної скарги, враховуючи його майновий стан, який він обґрунтовував своїм довічним увязненням та відсутністю у звязку з цим доходів. З метою зясування його майнового стану просив витребувати з фіскальних органів відомості щодо його доходів.

Ухвалою судді-доповідача від 26 серпня 2016 року клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору було задоволено частково - сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 275,60 грн. було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі; з Житомирської установи виконання покарань № 8 Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області було витребувано довідку щодо засудження ОСОБА_2 (із зазначенням строку покарання) та наявності на його особовому рахунку грошових коштів.

На час ухвалення судового рішення з Житомирської установи виконання покарань № 8 Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області надійшли довідки щодо засудженого ОСОБА_2, згідно яких ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, засуджений 25 вересня 1997 року Донецьким обласним судом за ст.ст. 93 п. «а», п. «з», 42 ч. 3 КК України 1960 р. до довічного позбавлення волі, дата початку строку 20 січня 1996 року (а.с. 49); станом на 05 вересня 2016 року залишок коштів на його особовому рахунку складає 47,22 грн. (а.с. 47 49).

Враховуючи, що ОСОБА_2 протягом останніх двадцяти років перебуває у місці позбавлення волі, станом на 05 вересня 2016 року залишок коштів на його особовому рахунку складає 47,22 грн., апеляційний суд вважає, що за своїм майновим станом позивач ОСОБА_2 не має можливості сплатити з апеляційної скарги судовий збір у розмірі 275,60 грн., що відповідно до частини 3 ст. 82 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Керуючись ст. 307, ст. 312, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, частиною 3 ст. 82 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 02 серпня 2016 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви скасувати та передати питання про звільнення від сплати судового збору та відкриття провадження у справі на новий розгляд до Краматорського міського суду Донецької області.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 275,60 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: ОСОБА_3

Судді: Л.О. Груіцька

ОСОБА_4