№ 336/1520/16-ц
пр.№2/336/1336/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

за участю представника

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, вказавши, що 01.11.2008 року помер її батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (1/6 частини належала спадкодавцю на підставі свідоцтва № 12323 про право власності на житло від 06.03.2001 року та 1/12 частин на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2007 року).

Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлого: вона та її брат ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_2 постійно проживала разом із спадкодавцем та проживає на цей час у вказаній квартирі, тому після смерті батька ОСОБА_4 у встановленому порядку прийняла спадщину. Але при оформленні права на спадщину виявилося, що спадкодавець за життя у встановленому законом порядку не зареєстрував право власності на належну йому частину квартири, тому нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовив.

Просила визнати за нею право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_3 подав зустрічний позов, в якому зазначив, що він та позивач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4, до складу спадкового майна входить 1/4 частина квартири АДРЕСА_2. Позивач постійно поживав разом із спадкодавцем та проживає на цей час у вказаній квартирі, тому після смерті батька ОСОБА_4 у встановленому порядку прийняв спадщину. Нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовив через те, що спадкодавець у встановленому законом порядку не зареєстрував право власності на належну йому частину квартири.

Просив визнати за ним право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримала позов з підстав, викладених у позові, зустрічний позов визнала.

Представник відповідача первісний позов визнав, зустрічний позов підтримав, наполягає на їх задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позов задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва № 12323 від 06.03.2001 року, квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4Г, ОСОБА_4

К.А., ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 (а.с. 8).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2007 року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання долей у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнано, що долі ОСОБА_4Г, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка померла 05.09.2003 року, є рівними та складають по 1/6 частині квартири АДРЕСА_3. Визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, яка померла 05.09.2003 року. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/12 частині квартири АДРЕСА_3 за порядком спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 05.09.2003 року (а.с. 9-10).

01.11.2008 року ОСОБА_4 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

З копії спадкової справи вбачається, що 09.11.2015 року ОСОБА_2, а 09.12.2015 року ОСОБА_3 звернулися до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті їх батька ОСОБА_4

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округа від 19.01.2016 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючого документа на спадкове майно, належне спадкодавцю, постановою нотаріуса від 21.03.2016 року ОСОБА_3 також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих самих підстав, що і ОСОБА_2 (а.с. 28,30).

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 цього Кодексу зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Як вбачається з тексту рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2007 року, яке і є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_4 на спадкове майно, ОСОБА_2, ОСОБА_3 були учасниками цивільної справи, тож у них не було перешкод в отриманні копії цього рішення, засвідченої в установленому порядку, безпосередньо в суді, та надання його нотаріусу.

Відповідно до розяснень ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Натомість в ході розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 право ОСОБА_2, а ОСОБА_3 в свою чергу право ОСОБА_2 на отримання спадщини після смерті їх батька не оспорює, вказують, що обидва спадкоємця звернулись до нотаріальної контори, спору щодо рівності їх часток немає та відсутні перешкоди для отримання свідоцтв про право на спадщину.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем за первісним позовом, а також за зустрічним позовом не доведено, а відповідачем ОСОБА_3 навпаки спростоване те, що право ОСОБА_2 на отримання спадщини після смерті ОСОБА_4 оспорюється або не визнається відповідачем ОСОБА_3, а у позивача у свою чергу зявились відповідні підстави для захисту такого права в судовому порядку.

При цьому до повноважень суду не віднесено оформлення спадщини та видача правовстановлюючих документів на спадщину у разі відсутності між спадкоємцями спору з метою ухилення від сплати обовязкових платежів при оформленні спадкових справ.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 57-60, , 88, 208, 209, 212-215,218, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.П. Суркова