АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5013/16 Головуючий 1 інст. Федорова О.В.
Справа № 645/8159/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Шевченко Н.Ф.

Івах А.П.,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу її ОСОБА_3 та ОСОБА_5 понад п'ять років, а саме з 01.08.2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, змінити черговість та надати позивачеві право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що з 2003 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу. 05.01.2010 року у ОСОБА_5 стався ішемічний інсульт, у зв'язку з чим він потрапив у лікарню, та в ході повного обстеження були виявлені також супутні захворювання. Позивач стверджує, що наявні у ОСОБА_5 хвороби призвели до безпорадного стану останнього, у зв'язку з чим він потребував опіки та матеріальної допомоги, яку надавала йому лише вона. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з 01.08.2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а також змінити черговість одержання нею права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги - донькою ОСОБА_5 - ОСОБА_4

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, відповідно до ст.303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку, що позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з підстав недоведеності позовних вимог.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони правильні, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи містять дані про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, який з 18.05.1983 року до часу смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті був зареєстрований один, що підтверджується довідкою № 4192/2/07-05 від 27.02.2015 року виданою КП «Жилкомсервіс». Згідно з цією довідкою, у вказаній квартирі також були зареєстровані батьки ОСОБА_5: ОСОБА_6 (батько) - з 01.03.1978 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та ОСОБА_7 (мати) - з 01.03.1978 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Як встановлено судом, 01.01.2010 року у ОСОБА_5 стався ішемічний інсульт, у зв'язку з чим він 05.01.2010 року був госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванні в 4-му неврологічному відділенні Міської клінічної лікарні № 7 до 22.01.2010 року, та був виписаний з відкритим лікарняним листом серії АБХ № 327614 та рекомендацією продовжити лікування амбулаторно, що підтверджується випискою з Засідання ВКК від 22.01.2010 ОСОБА_5 був встановлений діагноз: ішемічний інсульт (01.01.2010) в вертебро-базиллярному басейні на фоні дисциркуляторної гипетронічної енцефалопатії 2 ст. з вестибуло-атактичним та астенічним синдромом; ішемічна кардіоміопатія; атеросклероз аорти; гіпертонічна хвороба 3 ст. гипертензивне серце; СН 2 А з систолифною дисфункцією лівого шлуночка, 3 ф.кл.

Також, судом встановлено, що після ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року заведено спадкову справу № 133/2015, яка містить заяву від 17.02.2015 року про прийняття спадщини доньки спадкодавця ОСОБА_4, та заяву ОСОБА_3 від 08.06.2015 року про прийняття спадщини як спадкоємиці, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

У відповідності до вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_5 є його донька ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1).

Частиною 2 ст. 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що позивач ОСОБА_3. у відповідності до ст.60 ЦПК України не надала належних та переконливих доказів на підтвердження своїх доводів щодо факту свого проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю, як жінки та чоловіка, тривалий час більш ніж 10 років, оскільки як в суді першої так і в суді другої інстанції поясняла, що була зареєстрована за іншою адресою, кореспонденцію також отримувала за іншим місцем проживання та у медичний заклад зверталась за місцем реєстрації. Крім того пояснювала, що сімейні свята з родиною померлого не відмічала та з його ріднею не підтримувала стосунків. Також позивачем не було наданого жодних доказів ведення сумісного господарства з померлим ОСОБА_5

Суд 1 інстанції також вірно дійшов висновку про відсутність підстав для зміни черговості у спадкуванні після смерті ОСОБА_5, з підстав недоведеності того, що останній через хворобу знаходився у безпорадному стані, оскільки матеріали справи містять дані про те, що померлий ОСОБА_5 після перенесеного у 2010 році захворювання не знаходився у безпорадному стані, не потребував сторонньої допомоги, самостійно забезпечував свої потреби, як фізичні так і матеріальні.

Так, ОСОБА_5 працював на ДП ХМЗ «ФЕД» з 14.02.1996 року по 10.02.2015 року та обіймав наступні посади: з 14.02.1996 року - старшого майстру цеху № 22, з 01.11.1996 року - заступника начальника цеху № 22, з 28.03.2003 року - в.о. начальника цеху № 22, з 02.06.2003 року - заступника начальника цеху № 22, з ІНФОРМАЦІЯ_2 року робота зупинена у зв'язку зі смертю та одержав загальну суму доходу за період з 01.01.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року в розмірі 427735,60 грн., у тому числі: за 2010 рік - 52229,76 грн.; за 2011 рік - 75277,27 грн.; за 2012 рік - 84557,58 грн.; за 2013 рік - 93451,70 грн.; за 2014 рік - 104750,36 грн. та за січень-лютий 2015 року - 17468,93 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції, що наявні в матеріалах справах докази свідчать про те, що ОСОБА_5 хворів, але сам по собі факт наявності у нього хронічних захворювань не може свідчити про його безпорадний стан, оскільки за медичними показаннями ОСОБА_5 міг сам забезпечувати свої потреби, в безпорадному стані не перебував та постійного стороннього догляду не потребував.

Враховуючи викладене, судом обґрунтовано зроблений висновок, що позов ОСОБА_3. не підлягає задоволенню з підстав недоведеності позовних вимог.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Доводи, які викладено в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

В зв'язку з чим судова колегія не вбачає правових підстав для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ст.314, 315,317 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - А.П. Івах

Н.Ф. Шевченко