АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.

За участі: представника позивача адвоката Остахова П.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ України" про стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом. Посилалась на те, що 23 вересня 2014 року близько 07.50 год. по вул. Київській біля будинку № 14 в м. Кременчуці сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_4 допустив наїзд на неї, в результаті чого позивач отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров'я, на відновлення якого витрачена значна сума коштів.

Неодноразово уточнюючи та збільшуючи позовні вимоги, остаточно просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь 293 499,88 грн. в якості моральної шкоди, заподіяної злочином, та стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 26 020,28 грн. та моральну шкоду - 1301,02 грн.

03 грудня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено мирову угоду, відповідно до якої відповідач зобов'язався відшкодувати позивачу моральні збитки на суму 22 000 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 лютого 2016 року прийнята та визнана мирова угода, а провадження по справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди закрито.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог відмолено ОСОБА_3 в задоволенні позову до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Рішення оскаржила ОСОБА_3, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невірно зроблені висновки суду та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 26 020,28 грн. та моральну шкоду - 1301,02 грн., всього 27 322,30 грн.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про відхилення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 вересня 2014 року приблизно о 07.50 год. в світлий час доби по вул. Київській м. Кременчука в напрямку від вул. 60 років Жовтня до вул. Московської водій ОСОБА_4 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка переходила проїздну частину по пішохідному переходу. Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_3 були завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Відповідно до вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 травня 2015 року, залишеним без змін в цій частині ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18 серпня 2015 року, ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України, призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

01 квітня 2014 року між страховою компанією та ОСОБА_4 був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів АІ/6368782.

24 вересня 2014 року до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було подано заяву про настання страхового випадку щодо події, яка мала місце 23 вересня 2014 року.

Згідно страхового акту № АІ.6368782.L0001.02 від 09 вересня 2015 року ОСОБА_3 сплачено 59789,12 грн. страхового відшкодування (т.1а.с. 164-167).

Судом визнана мирова угода, укладена між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і рішення суду в цій частині не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ України" про стягнення матеріальної і моральної шкоди, районний суд виходив з того, що копії розрахункових документів (чеків, касових чеків, квитанцій), які позивач надала суду в обґрунтування розміру шкоди, що складає різницю між сумою коштів, яка була витрачена нею на лікування та страховою виплатою, не підтверджують саме її витрати на лікування після ДТП.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи.

Так, відповідно до п.23.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або

іншим ушкодженням здоров'я.

Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно наданих позивачем фіскальних та товарних чеків виплатила потерпілій 30 146,02 грн. витрат на лікування.

Вважаючи зазначену суму заниженою, ОСОБА_3 просить відшкодувати їй витрати на загальну суму 26 020,28 грн., на підтвердження понесених витрат на лікування надавши ксерокопії квитанцій про придбання лікарських препаратів та понесення інших витрат.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч.1 ст.179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

СК«ПЗУ Україна» відмовило в оплаті витрат позивача на благодійні внески, транспортування та через відсутність підтверджень необхідності придбання медикаментів, які призначено лікарями.

Перевіряючи законність підстав такої відмови, колегія суддів виходить з того, що суду не надано належних доказів інших витрат ОСОБА_3, крім оплачених, під час знаходження в лікарні на стаціонарному лікуванні в третій міській лікарні м.Кременчука та Полтавській обласній клінічній лікарні ім..Н.В.Скліфасовського в період з 23.09.2014р. по 31.10.2014р., так і під час амбулаторного лікування у взаємозв'язку із рекомендаціями лікарів.

Зокрема, надані корінці по оплаті за послуги 07.10.2014р. лікаря Гузій та фельдшера Обертас на суми 1000грн. та 1500грн. не мають відповідних пояснень наданих послуг та необхідності їх проведення під час перебування на стаціонарному лікуванні позивача ( т.1, а.с.193, т.2, а.с.39). В цей же день виписана квитанція за надання мед.допомоги на суму 500 грн. ( т.1, а.с.197, т.2,а.с.41).

Для забезпечення всебічного розгляду справи апеляційним судом витребувано в страхової компанії оригінали документів, наданих ОСОБА_3 для виплати їй страхового відшкодування, по яких їй було відмовлено у відшкодуванні понесених витрат. Зазначені документи надані суду ( т.2, а.с.31-43).

Зокрема, товарний чек №1011 від 07.10.2013р. на оплату 1тис.грн. за транспортування в м.Полтаву датований до даної ДТП - 23.09.2014р. (т.1, а.с. т.2, а.с.40). В квитанції від 10.12.2014р. про оплату 300 грн. як підстава зазначено «б/в» , зміст якої представником позивача не пояснено.

Крім того, більшість чеків, квитанцій, рахунків-фактури витрат позивача проведені в 2015р. і доказів надання їх страховій компанії для оплати не надано.

В суді апеляційної інстанції представник позивача не зміг надати доказів направлення відповідачу зазначених документів, зокрема, квитанцій, копії яких знаходяться на а.с.60-62 т.1, а також зазначених а апеляційній скарзі - чек № 1414 від 15.07.2015р. на суму 25 грн. та без номера від 12.11.2015р. на 50 грн. ( а.с.211-212 т.1).

Разом з тим, ОСОБА_3 на підтвердження витрат надана значна кількість чеків за користування послугами ломбарду,квитки на автобус, на заправку авто газом метану, по оплаті продуктів харчування, цигарок Winston ( т.1, а.с. 20-29,37-46,59,64-68,71,75, 76,82-87).

Зазначені витрати не є підставою відшкодування шкоди відповідно до положень ст.24 названого Закону.

Таким чином, позивачем, як то визначено ст.ст.10,60 ЦПК України, не надано доказів щодо призначеного лікування та понесених витрати відповідно до цих призначень.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Страхова компанія «ПЗУ Україна» не здійснила оплату за 161 день, проведений на лікуванні, не відповідають ст.24.2 Закону, який передбачає, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів.

Як вбачається із розрахунку страхового відшкодування позивачу оплата днів непрацездатності здійснена саме за 120 днів ( т.1,а.с.166 ).

Отже, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :