Справа № 136/1012/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"08" вересня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Трощанської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями по спадщині за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по спадщині за законом, обґрунтовуючи підставність позову таким.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його дядько по матері - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина. Його, ОСОБА_1, мати померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Дружина дядька - ОСОБА_3 померла в ІНФОРМАЦІЯ_6 року, спадщину після її смерті прийняв дядько. Спадщину після смерті дядька позивач прийняв шляхом подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини впродовж шести місяців після його смерті. Інші спадкоємці відсутні, оскільки в дядька та його дружини дітей не було. Однак нотаріус оформив спадщину на його, ОСОБА_1, ім'я лише частково - в частині оформлення земельної ділянки, а в частині оформлення житлового будинку АДРЕСА_1, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як з'ясувалось, що даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності та встановити, яка частка належить спадкодавцеві в нотаріальному порядку не можливо. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а таке його право оспорюється, позивач просить суд здійснити захист його порушених прав шляхом визнання за ним права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом після смерті дядька.

В судове засідання позивач та його представник - адвокат Гуця О.П., не з'явились, однак до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якому також зазначено, що заявлені позовні вимоги він підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи були оповіщені в установленому законом порядку.

Ураховуючи те, що позивач та його представник використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, відтак не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в місті Липовець, Вінницької області помер ОСОБА_2, на що вказує свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане виконкомом Трощанської сільської ради, Липовецького району (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки за життя ОСОБА_2 заповідального розпорядження не вчинив, про що свідчать матеріали Спадкової справи № 227/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_2, наданої на запит суду Липовецькою державною нотаріальною конторою.

Як убачається із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01 лютого 1991 року, виданого Трощанською сільською радою народних депутатів, житловий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_2. Свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Липовецької районної ради народних депутатів № 131 від 30.05.1985 року та зареєстроване в КП "Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації" 01.02.1991 року і записане в реєстрову книгу № 1 за реєстровим НОМЕР_4 (а.с. 11).

Серед матеріалів спадкової справи № 227/14 містяться довідки Трощанської сільської ради за № 02-25/169, № 02-25/170, № 02-25/171, № 02-25/172 від 14.06.2016 року та довідки цієї ж сільської ради № 02-25/18, за № 02-25/182 від 21.06.2016 року, які свідчать про те, що згідно записів погосподарської книги №5 за 1991-1995 роки головою колгоспного двору АДРЕСА_1, станом на 15.04.1991 року був ОСОБА_2, членом колгоспного двору була ОСОБА_3. Склад сім'ї покійного ОСОБА_2 був слідуючий: ОСОБА_3 - дружина, яка померла в ІНФОРМАЦІЯ_6 року. На день смерті ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_1. Дітей у покійних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було. Покійний ОСОБА_2 спадщину після смерті своєї дружини - ОСОБА_3 прийняв фактично, на протязі шести місяців після її смерті, а саме: доглядав за будинком, робив поточний ремонт, сплачував комунальні платежі, тощо (а.с. 12 - 17).

Згідно довідки Трощанської сільської ради № 02-25/193 від 08 серпня 2016 року, ОСОБА_2 на день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1. За вказаною адресою були зареєстровані та постійно проживали разом із спадкодавцем слідуючі особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 37)

Позивач являється племінником спадкодавця ОСОБА_2 Факт родинних відносин стверджується: паспортними даними позивача серія НОМЕР_2 (а.с. 4); свідоцтвом про народження позивача серія НОМЕР_3, де його матір'ю вказана ОСОБА_5; свідоцтвами про народження спадкодавця ОСОБА_2 та матері позивача - ОСОБА_5 ( а. с. 8,9), з яких слід, що вони мали спільну матір - ОСОБА_6, тобто були рідними братом та сестрою по матері .

Із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 слід, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року в місті Донецьк померла ОСОБА_5 (а.с. 7).

Факт смерті дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_3 доведено записом акта про смерть №2 (а.с.50).

За таких обставин позивач, як племінник спадкодавця, згідно приписам ч. 3 ст. 1266 ЦК України являється спадкоємцем за правом представлення та спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини.

ОСОБА_1 звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 в строк, визначений чинним законодавством.

Інші спадкоємці, які б претендували на дане спадкове майно відсутні.

Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року - ОСОБА_2.

Матеріали справи доводять, що до складу спадкової маси увійшов житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1, що належав спадкодавцеві згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок НОМЕР_4, яке видане 01 лютого 1991 року виконкомом Трощанської сільської ради народних депутатів. Вказаний житловий будинок входив до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_2.

Згідно постанови нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 08.06.2016 року, позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_2 оскільки згідно правовстановлюючого документа наданого заявником, було з'ясовано, що житловий будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, який є об'єктом спільної сумісної власності та належить його членам, а визначити яка частка належала померлому у випадку його смерті не можливо в нотаріальному порядку (а.с. 18).

За правилами ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору АДРЕСА_1 були: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Отож їм належало по ? частці житлового будинку, що увійшов до колгоспного двору. На день її смерті застосовувались загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору. Згідно відомостей по сільській раді, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_2 у порядку діючого на той час законодавства (норми ст.529, 548, 549 ЦК УРСР), тобто фактично.

Згідно витребуваної судом інформації з Державного нотаріального архіву Вінницької області (а.с.53), спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не виявлена.

Отже, на підставі досліджених у справі доказів слід дійти висновку, що ОСОБА_2, успадкувавши після смерті дружини її частку у колгоспному дворі, відтак залишився єдиним членом цього колгоспного двору та власником майна.

В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

Зі змісту ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі неохоплення заповітом всієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст. ст. 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк.

За правилами ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який увійшов до складу спадкового майна, а позов задовольнити.

На підставі вище викладеного, ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 25, 392, 1216, 1217, 1218 - 1223, 1266 ч. 3, 1268 -1270 ЦК України, враховуючи рекомендації викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", та у Постанові Пленуму верховного суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у правах про спадкування», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, ч.2 ст. 158, 208-209, 212 - 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на цілий житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в місті Липовець, Липовецького району, Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко