Справа №585/113/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/757/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Роменської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області № 56

про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2016 рокуу задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3 з рішенням суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на незастосування місцевим судом закону, який підлягав застосуванню, просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Вважає доведеним заподіяння моральної шкоди у звязку з встановленим фактом протиправних дій відповідача відносно немайнових прав заявника. Зазначає, що суд, вказавши на нерівність сторін у поданні доказів, одночасно відмовив у задоволенні позову у звязку з відсутністю доказів заподіяння моральної шкоди. Крім того зазначає і про погіршення стану здоровя у звязку з порушенням відповідачем його прав, проте адміністрація колонії не фіксує звернення засуджених про надання їм медичної допомоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги у судовому засіданні в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди, місцевий суд виходив з того, що позивач не довів її заподіяння.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Роменській виправній колонії №56 та розміщений в приміщенні камерного типу.

Згідно з абз.1,3,5 п.43 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003 року №275, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, відправлення засудженими листів і звернень проводиться тільки через адміністрацію установ виконання покарань. Засуджені, які тримаються в камерах, передають листи для відправлення представникам адміністрації. Звернення, адресовані до державних і громадських організацій та на ім'я посадових осіб, адміністрація установ в обов'язковому порядку супроводжує листами. Звернення, подані в письмовому вигляді, реєструються у канцелярії установи і не пізніше як у триденний строк відправляються адресатам.

Відповідно до вказаних вимог начальником виправної колонії видано наказ № 117 від 01 березня 2012 року «Про порядок отримання та реєстрації заяв, звернень та скарг засуджених представниками адміністрації», згідно з яким облік заяв, звернень та скарг засуджених здійснюється в журналах, а також ним встановлений порядок їх ведення та заповнення. Зокрема, в журналі мають бути передбачені графи для підпису засудженого про здачу заяви, звернення чи скарги, про ознайомлення його з супровідним листом про їх відправку, підпису представника адміністрації, який отримав їх, дати та підпису працівника канцелярії, який отримав документ на підпис та відправку адресату(а.с.25).

На виконання вказаного наказу у випраній колонії був заведений відповідний журнал № 810, проте за період з 13 березня 2012 року по 28 серпня 2013 року в графі підпис засудженого відсутній підпис позивача про передачу кореспонденції в зазначені в журналі дати, а також відсутні ініціали засудженого ( а.с. 53-59).

В журналі № 814 обліку заяв, звернень та скарг засуджених за період з 24 січня 2013 року по 09 грудня 2014 року графа підпис засудженого про здачу заяви, звернення, скарги та графа підпис засудженого про ознайомлення з супровідним листом про відправку заяви, звернення, скарги (крім внутрішніх документів) не заповнена (а.с. 17-20, 21-23).

Зазначені обставини, які свідчать про порушення адміністрацією внутрішніх розпорядчих актів щодо ведення порядку реєстрації вихідної кореспонденції та строків відправки кореспонденції позивача, суд першої інстанції правильно вважав доказом порушення немайнових прав ОСОБА_3 відповідачем.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, ОСОБА_3 зазначає, що несвоєчасне відправлення адміністрацією колонії поштової кореспонденції є порушенням його прав, тому він має право на відшкодування моральної шкоди. Заподіяння моральної шкоди він повязує з душевними стражданнями у звязку з протиправною поведінкою відповідача, зокрема вказує на нервову напругу, яка виникла через переживання за реалізацію його законних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) моральної шкоди (фізичні та душевні страждання, приниження честі і гідності фізичної особи);

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та моральною шкодою;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Оскільки позивач у позовній заяві та в судовому засіданні не зазначив в чому конкретно полягали втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних йому несвоєчасним відправленням листів, тобто не довів наявності моральної шкоди, то місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог щодо її стягнення.

Доводи апеляційної скарги цього висновку суду не спростовують, а твердження про складнощі у доведенні заподіяння моральної шкоди не можуть вважатись законною підставою для скасування обґрунтованого судового рішення.

За правилами ч. 1ст. 308 ЦПК України, якщо суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, то суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, а судове рішення залишає без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: