Справа №202/2508/16-ц
Провадження №2/202/1540/2016
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
08 серпня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності та позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку набувальної давності,-
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/2508/16-ц.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Сторони в судове засідання не з?явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_3 з родиною з 2000 року з дозволу ОСОБА_5 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, підтримує її у належному стані, проводить ремонтні роботи, господарює в ній, сплачує комунальні послуги, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років.
Одночасно з вказаного періоду, також з дозволу ОСОБА_5 ОСОБА_3 проживає у належному їй домоволодінні №4 по вул. Далекосхідній у м. Дніпропетровську.
Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.
В силу ч.ч. 1, 4 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальноюдавністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р.:
Відповідно до частинипершоїстатті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неїпідстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
В силу ст. 16 Цивільного кодексу України, єдиним правовим способом захисту порушених прав є визнання права власності за набувальною давністю, що відповідає діючому законодавству.
Також відповідно до довідки виданою ЖБК №171 «Слава» від 22 січня 1992 року за №А123квартира №253, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 48Пономаренко Т.А. пайовий внесок у ЖБК №171 «Слава» внесла у повному обсязі.
У квартирі №253, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 48 проживає відповідач з дозволу ОСОБА_3 на правах орендаря та не визнає право власності останнього на дану квартиру.
На підставі викладеного і керуючись ст. 220 ЦПК України, суд додатково,
Позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку набувальної давності задовольнити частково.
В решті позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя В.П. Мороз