Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1351/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є.О.
Категорія 47 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнювала, та остаточно просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,001 га, що належить їй на праві власності, шляхом зобов'язання відповідача за власні кошти та власними зусиллями демонтувати самовільно зведений паркан на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33). Зазначила, що відповідач самовільно захопив частину її земельної ділянки площею 0,001 га, перемістивши паркан вглиб її ділянки на 1 метр, довжина якого становить 10 метрів. Таким чином, ОСОБА_2 позбавив її можливості користуватися земельною ділянкою площею 0,001 га та створив перешкоди в обслуговуванні будинку. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється вирішити спір, вона просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просила рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову. Зокрема, зазначила, що суд безпідставно не взяв до уваги Акт обстеження земельної ділянки від 12.03.2015 року за № 23/05 та лист начальника Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області № 01/526 від 17.03.2015 року, оскільки вони видані уповноваженим органом та підтверджують факт порушення її земельних прав внаслідок самовільного захоплення відповідачем частини її ділянки.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки /ч.ч. 1, 2 ст. 212 ЗК України/.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 і області на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2002 року та земельної ділянки площею 0,0435 га кадастровий номер НОМЕР_1 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.08.2013 року (а.с. 4-5, 74-78, 79-107).

ОСОБА_2 є власником житлового будинку та надвірних будівель АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 25.09.2009 року (а.с. 108), та земельних ділянок: площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_2 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою; площею 0,1597 га кадастровий номер НОМЕР_3 для ведення особистого селянського господарства в с. Піски. Земельні ділянки належать відповідачу на підставі свідоцтв про право власності від 09.01.2014 року (а.с. 109-112).

З висновку судової земельно-технічної експертизи № 287/03-2016 від 21.03.2016 року вбачається, що фактичне землекористування земельною ділянкою, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та розташована в АДРЕСА_1, не відповідає межам, зазначеним у її правовстановлюючих документах на підставі технічної документації та меж, визначених правовстановлюючими документами. Спірна частина паркану, що відноситься до будинковолодіння АДРЕСА_2 (яке належить ОСОБА_2.), не знаходиться на території земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 (а.с. 130-145).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не доведено факту порушення її прав, а саме, що відповідач самовільно захопив частину її земельної ділянки площею 0,001 га, перемістивши паркан вглиб її ділянки на 1 метр, чим позбавив можливості користуватися цією ділянкою та створив перешкоди в обслуговуванні будинку.

Крім того, судом правильно не взято до уваги Акт обстеження земельної ділянки від 12.03.2015 року за № 23/05 та лист начальника Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області № 01/526 від 17.03.2015 року (а.с. 7-8), оскільки обстеження земельної ділянки позивачки проведено державним інспектором сільського господарства без відповідних обмірів та досліджень обох земельних ділянок та технічної документації сторін (не досліджувалися каталоги координат кутів зовнішніх меж землекористувань, не проводилися відповідні інструментальні обстеження та геодезичні виміри тощо). Крім того, вказані документи спростовуються висновками судової земельно-технічної експертизи.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді