441/250/16-ц 2/441/263/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
21.04.2016 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - Ференц О.І.,
за участю секретаря судових засідань - Сорока М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
01.03.2016р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що вона є бабусею неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Її донька та мати неповнолітнього внука - ОСОБА_5, перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, з 24 червня 1989 року по 18 лютого 2011 року. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18.02.2011р.. Від шлюбу в них народилося двоє дітей - донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вказувала, що ще до розірвання шлюбу сторони проживали більше п'яти років окремо. Жодної допомоги на утримання дітей відповідач не надавав, вихованням дітей не займався, жодного з покладених законом на батька обов'язків не виконував, не брав педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової та будь-якої іншої участі у їх вихованні. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. Після смерті доньки внучка ОСОБА_8 вже досягнула повноліття та створила свої умови для проживання та навчання, а внук ОСОБА_4 залишився проживати з нею та перебувати повністю на її утриманні. Відповідач про смерть колишньої дружини знає, проте і після її смерті відмовився утримувати та приймати участь у вихованні неповнолітнього сина.
Зазначала, що 16.07.2015 року ОСОБА_3 нотаріально склав заяву, якою не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 та не заперечує проти розгляду справи у його відсутності в суді. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. З відповідними заявами позивач звернулася до органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації для отримання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6.
Просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача - ОСОБА_3, батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, 25.03.2016р. від неї надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності (а.с.27). Представник позивача - ОСОБА_7, 25.03.2016р. подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с.35).
Відповідач своєчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 від 16.07.2015р., в якій він стверджує, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не заперечує проти розгляду справи щодо позбавлення його батьківських прав в суді у його відсутності (а.с.10).
Представник органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, проте 25.03.2016р. від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги просить задоволити (а.с.28).
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, відповідач у справі, є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження (а.с.7). Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.02.2011р. розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зареєстрований 24.06.1989р. у Палаці урочистих подій м. Львова, актовий запис № 1717 (а.с.6). Мати дитини - ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).
Згідно довідки ТзОВ ЖЕП "Стимул-Сихів" відділу житлового господарства Сихівської районної адміністрації № 404 від 26.01.2016р., ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1, де окрім неї зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
16.07.2015р. ОСОБА_3 склав нотаріально посвідчену заяву, в якій вказав, що усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психологічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).
Як зазначено у висновку органу опіки та піклування в особі Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 8 від 17.02.2016р. про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, враховуючи те, що ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, не переживає за його навчання, здоров'я та майбутнє, матеріально не забезпечує, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, беручи до уваги витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 11.02.2016р. № 4, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Характеристикою СЗШ № 72 м. Львова на учня ОСОБА_4 стверджується, що навчанням та поведінкою учня цікавилися мама (за життя), бабуся ОСОБА_9, сестра ОСОБА_8. Батько навчанням та вихованням сина не займався та не цікавився, батьківські збори не відвідував (а.с.11).
ОСОБА_4 своєю заявою від 02.02.2016р., адресованою органу опіки та піклування, підтвердив, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав його батька ОСОБА_3, оскільки він більше восьми років не бере участі у його вихованні та матеріально не забезпечує.
Письмовими поясненнями від 05.02.2016р. та 06.02.2016р. ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили, що ОСОБА_3 багато років не проживав в сім'ї із своїми дітьми, абсолютно не займався вихованням дітей, не надавав їм матеріальної і психологічної підтримки. ОСОБА_12 додаткового вказала, що ОСОБА_3 вів розгульний спосіб життя, регулярно вживав алкоголь, а тому вважає, що дітям не потрібен такий "паперовий" батько, а оскільки ОСОБА_4 є круглим сиротою, він потребує матеріальної підтримки з боку держави (а.с.13-15).
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.
В матеріалах справи є наявні докази винної поведінки відповідача ОСОБА_3, які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків, що фактично визнається ним в повному обсязі.
Характер поведінки відповідача, дані про його особу та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини, оскільки останній без вагомих на те підстав добровільно протягом останніх восьми років, не зважаючи навіть на факт смерті матері дитини, не виявляє бажання спілкуватися з сином та матеріально його підтримувати.
Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання батька належно виконувати свої обов'язки, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини і водночас санкція за протиправну винну поведінку.
Таким чином позбавлення відповідача батьківських прав на даний час, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині ОСОБА_4 спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст.150 СК України.
При цьому судом не встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 перешкоджали будь яким чином виконувати свої батьківські обов'язки. Відсутність рішення суду про стягнення аліментів з відповідача не звільняє його від обов'язку утримувати свою дитину.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ст.ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні.
Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача ОСОБА_3.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.
Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд.
Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
На підставі вищенаведеного, враховуючи висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, відповідно до якого доцільно позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_4, оскільки судом встановлено, що відповідач, маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї дитини, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме не проявляє до дитини ніякої батьківської турботи, не займається вихованням та не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не вітає зі святами, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо ОСОБА_4, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задоволити у повному обсязі.
Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., жителя АДРЕСА_2, батьківських прав відносно його дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н..
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийО. І. Ференц