АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/5424/16 Головуючий І інстанції -
Справа: № 2018/5424/2012 Губська Я.В.
Категорія: житлові Доповідач Міненкова Н.О.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Міненкової Н.О.
суддів: Кругової С.С.
Шевченко Н.Ф.
за участю секретаря: Лашакової Д.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України про зобов`язання вчинення дій, -
в с т а н о в и л а:
У березні 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом та просив зобов`язати КЕВ м. Харкова надати йому за рахунок МОУ, ізольоване житлове приміщення на склад його сім`ї, при першому надходженні житла.

В обґрунтування позову зазначав, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 377 від 07.11.2006 року наказом начальника Харківського Гвардійського інституту танкових військ НТУ «ХПІ» його звільнено з військової служби у зв`язку з реформуванням ЗУ України.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення скасувати, та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, з чим судова колегія не погоджується.

Судовим розглядом встановлено, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 377 від 07.11.2006 року наказом начальника Харківського Гвардійського інституту танкових військ НТУ «ХПІ» майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби у зв`язку з реформуванням ЗУ України. У зв`язку із звільненням за такою підставою його поставили на квартирний облік в КЕВ м. Харкова, але житлом не забезпечено.

Відповідно до абзацу 1 п. 1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин), держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно абзацу 7 п.1 ст. 12 Закону, порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 23 Закону, фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік, зокрема для Міністерства оборони України, інших джерел, передбачених законом.
Пунктом 1 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081 (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин), прийнятого на виконання вказаного Закону, цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців-осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби), зокрема Збройних Сил України, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей.
Згідно пункту 4 Порядку, центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами України видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом, а також щороку визначають обсяги службового житла і житла, що надається військовослужбовцям для постійного проживання.
З аналізу норм наведеного законодавства вбачається, що жилі приміщення для постійного проживання виділяються за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України. Прийняття рішення щодо розподілу вказаних житлових приміщень серед осіб, які мають право на їх отримання, має чітко визначену процедуру, в якій в обов`язковому порядку приймають участь: квартирно-експлуатаційний відділ (КЕЧ) району; гарнізонна житлова комісія; начальник гарнізону; житлова комісія військової частини; відповідні структурні підрозділи Міністерства оборони України; Міністр оборони України, інші (Головне КЕВ Збройних Сил України; комісія з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України, яка створюється за наказом Міністра оборони України).
Зазначене свідчить, що до повноважень квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України не входить вирішення питання щодо розподілу та надання житлових приміщень для постійного проживання осіб, які перебувають на квартирній черзі.
Крім того, особи, звільнені з військової служби, зокрема у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів (реформуванням), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку виключно в порядку черговості.
Вирішуючи спір, суд не взяв до уваги вказані обставини, не врахував вимоги чинного житлового законодавства, не застосував ті норми матеріального права, які підлягають застосуванню, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення, що є підставою для його скасування.
Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_1 перебуває на квартирній черзі з 7 серпня 1998 року, а з 24 листопада 2006 року внесений до списків на пільгових засадах (списки осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень).
Також, суд не врахував, що ОСОБА_1 не було відмовлено у його праві на отримання житла, оскільки він перебуває у загальному списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов за № 582, а в списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень за № 500.
З апеляційної скарги представника Міністерства оборони України вбачається, що надання позивачу за рахунок Міністерства оборони України ізольованого житлового приміщення при першому надходженні житла призведе до порушення прав інших осіб, які перебувають в черзі на отримання житла раніше позивача, що є порушенням ч. 5 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР. Вказана правова позиція повністю узгоджується з судовою практикою, викладеною, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29 травня 2015 року по справі № К/800/66370/13 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії.
Наведене свідчить, що суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з порушенням норм матеріального і процесуального права, не з`ясувавши при цьому повноваження квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків Міністерства оборони України, яке не наділено правом вирішення питання щодо розподілу та надання житлових приміщень для постійного проживання осіб, які перебувають на квартирній черзі.
По вказаній справі Міністерство оборони України не залучено до участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про його права і обов`язки, оскільки зобов`язано надати ОСОБА_1 за рахунок коштів Міністерства Оборони України ізольоване житлове приміщення на склад його сім`ї, при першому надходженні житла.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України про зобов`язання квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України надати йому за рахунок Міністерства Оборони України ізольоване житлове приміщення на склад його сім`ї, при першому надходженні житла.
Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-
в и р і ш и л а:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.
Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2012 року - скасувати.
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Квартирно експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України про зобов`язання вчинення дій .
Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.
Головуючий - Н.О. Міненкова
Судді - С.С. Кругова
Н.Ф. Шевченко