Провадження №2/761/2342/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Толкач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» про стягнення банківського вкладу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК», в якому просив стягнути суму банківського вкладу в розмірі 1 000 000 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 квітня 2013 року між ним та відповідачем, був укладений Договір банківського вкладу № 13-10365 на строк з 17 квітня 2013 року по 15 квітня 2014 року. Відповідно до якого він вніс на рахунок банку 1 000 000 грн. 15 квітня 2014 року вказаний Договір було пролонговано, кошти перераховані на вклад згідно Договору № 14-10456. 17 квітня 2015 року на підставі Заяви-договору розміщення банківського вкладу № 10-1343472 відповідачем було запропоновано йому перевести зазначену вище суму вкладу на інший вклад під 24 % строком з 17 квітня 2015 року по 15 жовтня 2015 року. 15 жовтня 2015 року він звернувся до банку з заявою про припинення дії Договору та повернення суми вкладу у розмірі 1 000 000 грн. Проте відповідач умови договору не виконав, банківський вклад не повернув. За захистом свого порушеного права він звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення на позов, просив відмовити в його задоволені, посилаючись на те, що в банку введена тимчасова адміністрація, у зв'язку з чим задоволення вимог вкладників не здійснюються.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

За ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 17 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укрінбанк» (далі - відповідач/Банк) та ОСОБА_1 (далі - позивач/вкладник) було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи «Мультивалютний» № 13-10365, відповідно до якого вкладник вніс на відкритий йому банком рахунок кошти в сумі 1 000 000 грн., на строк з 17 квітня 2013 року по 15 квітня 2014 року з нарахуванням процентів в розмірі 19,5 % річних - у гривні, за користування коштами.

Внесення вкладником на рахунок банку коштів підтверджується квитанцією від 17 квітня 2013 року.

15 квітня 2014 року вищевказаний договір був пролонгований, що підтверджується меморіальним ордером від 15 квітня 2014 року №3474949, з якого вбачається що ОСОБА_1 були внесені грошові кошти в сумі 1 000 000 грн.

17 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем було підписано Заяву-договір про розміщення банківського вкладу № 10-1343472 «Привіт весні +», відповідно до якої ОСОБА_1 вніс на відкритий йому банком рахунок НОМЕР_1, з 17 квітня 2015 року по 15 жовтня 2015 року в національній валюті, із нарахуванням процентів за користування вкладом за ставкою 24 % річних, грошові кошти в сумі 1 000 000 грн. у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі та Загальних умовах банківського обслуговування фізичних осіб в системі ПАТ «Укрінбанк».

Відповідно до довідки виданої ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_1 на рахунку НОМЕР_1, станом на 29 жовтня 2015 року обліковуються грошові кошти в сумі 1 000 000 грн.

Відповідно до умов Договору, Автопролонгація договору передбачена (якщо Клієнт не вимагає повернення вкладу в день його закінчення), на строк що дорівнює попередньому строку згідно з умовами Договору даного виду вкладу, чинного на дату пролонгації, включаючи розмір процентної ставки.

15 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відмову від пролонгації договору та просив повернути вклад.

Однак, вказана заява позивача були залишені відповідачем без задоволення.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч. 1 ст. 1060 ЦК України).

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012 встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 вказаного Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК», згідно з яким з 25 грудня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УКРІНБАНК».

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, і з урахуванням того, що на час ухвалення рішення у справі у відповідача діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладу, враховуючи вимоги ст. ст. 34, 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, суд звертає увагу на тому що відповідно до п. 1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» про стягнення банківського вкладу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: