ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський АкціонернийБанк» про захист прав споживача припинення зобов'язання, розірвання кредитного договору та припинення обтяження, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 03 липня 2008 року між банком та нею укладено договір № 206-08/в, відповідно до умов якого їй надано кредит у розмірі 18 700 євро, що за курсом Національного банку України на момент укладання договору еквівалентно 143 337 грн 75 коп., зі сплатою за користування кредитом 14 % річних терміном до 02 липня 2018 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, того ж дня між громадянином Ізраїлю ОСОБА_7, від імені якого діяла ОСОБА_8, та ПАТ «ВіЕйБі Банк», було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Кірієнко І.М., зареєстрований у реєстрі за № 3990 та накладено заборону відчуження, номер запису в реєстрі 3991/225 на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Позивач вказувала, що вона належним чином виконувала зобов'язання за кредитним договором, проте у зв'язку зі зростанням курсу євро до гривні, який розпочався з 2009 року, обслуговувати кредит фінансово було дуже важко, у зв'язку із чим вона звернулася до відповідача із заявою щодо можливої реструктуризації кредиту або конвертації у гривню. Банк запропонував їй програму, яка діяла за валютними кредитами, а саме: анулювання (прощення) частини боргу шляхом разового внесення на погашення заборгованості за кредитом грошових коштів у розмірі 160 000 грн, на що вона погодилася. Згідно з витягом з проколу засідання вищого кредитного комітету ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 19 вересня 2014 року № 274 було прийнято рішення про те, що за умови надходження від ОСОБА_3 грошових коштів, необхідних для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 160 000 грн у строк до 31 жовтня 2014 року, залишок заборгованості за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 206-08/в визнати «безнадійним», вивести об'єкт застави із відповідних реєстрів та припинити роботу зі стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом закриття кредитної угоди від 03 липня 2008 року № 206-08/в. З метою виконання досягнутих домовленостей із банком, позивач отримала за розпискою у борг грошові кошти в розмірі 10 000 євро строком на 5 років, так як у неї була відсутня можливість внести кошти на погашення кредиту, в результаті чого у неї виникли нові зобов'язання (що підтверджується розпискою долученою до позовної заяви). На виконання зазначеної домовленості ОСОБА_3 сплатила 48 764 грн 51 коп. відповідно до квитанцій від 06 жовтня 2014 року № 240197 та 106 150 грн 90 коп. відповідно до квитанцій від 28 жовтня 2014 року № 2707568. Також нею було сплачено 1 500 грн на користь банку за закриття позичкового рахунку, що підтверджується квитанцією від 28 жовтня 2014 року № 327005442. Згідно з повідомленням про анулювання (прощення) частини боргу, наданого начальником відділення № 132 ПАТ «ВіЕйБі Банк», Яновським А.В., анульовано (прощено) частину заборгованості у розмірі 16 262 євро 99 центів та 9 060 грн 44 коп., яка залишилася від суми 25 722 євро 99 центів та 30 467 грн 36 коп. заборгованості за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 206-08/в, після внесення ОСОБА_11 160 000 грн (9 460 євро на дату погашення) на погашення частини заборгованості згідно з протоколом. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати таким, що припинив свою дію кредитний договір від 03 липня 2008 року № 206-08/в, укладений між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк» та розірвати його; визнати таким, що припинив свою дію договір іпотеки від 03 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Кірієнко І.М., зареєстрований у реєстрі за № 3990, шляхом внесення змін до відповідних реєстрів іпотек та зняти заборону відчуження, номер запису в реєстрі 3991/225 на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2015 року позов задоволено. Визнано таким, що припинив свою дію кредитний договір від 03 липня 2008 року № 206-08/в, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» та розірвано його. Визнано таким, що припинив свою дію договір іпотеки від 03 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Кірієнко І.М., зареєстрований у реєстрі за № 3990, шляхом внесення змін до відповідних реєстрів іпотек та зняття заборони відчуження, номер запису в реєстрі 3991/225 на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2015 року та додаткове рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 03 липня 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 укладено договір № 206-08/в, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 18 700 євро, що за курсом Національного банку України на момент укладання договору еквівалентно 143 337 грн 75 коп. терміном до 02 липня 2018 року, зі сплатою за користування кредитом 14 % річних.

Позивач належним чином виконувала зобов'язання за кредитним договором, але у зв'язку зі зростанням курсу євро до гривни, який розпочався з 2009 року, звернулася до ПАТ «ВіЕйБі Банк» із пропозицією щодо можливої реструктуризації кредиту або конвертації у гривню.

Банк запропонував ОСОБА_3 програму, яка діяла за валютними кредитами, а саме: анулювання (прощення) частини боргу шляхом разового внесення на погашення заборгованості за кредитом грошових коштів у розмірі 160 000 грн, на що позичальник погодилася.

Згідно з витягом з проколу засідання вищого кредитного комітету ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 19 вересня 2014 року № 274 було прийнято рішення про те, що за умови надходження від ОСОБА_3 грошових коштів, необхідних для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 160 000 грн та судових витрат у розмірі 1 820 грн у строк до 31 жовтня 2014 року за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 206-08/в, укладеним з нею, залишок заборгованості слід визнати «безнадійним», вивести об'єкт застави із відповідних реєстрів та припинити роботу зі стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом закриття кредитної угоди від 03 липня 2008 року № 206-08/в (а. с. 12).

На виконання вищевказаної домовленості ОСОБА_3 сплатила грошові кошти, що підтверджується квитанціями від 06 жовтня 2014 року № 240196 на суму 248 грн 50 коп., від 06 жовтня 2014 року № 240197 на суму 48 764 грн 51 коп., від 28 жовтня 2014 року № 2707568 на суму 106 150 грн 90 коп., від 28 жовтня 2014 року № 2707679 на суму 1 820 грн, від 28 жовтня 2014 року № 2707567 на суму 550 грн 05 коп., а також грошові кошти в розмірі 1 500 грн на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» за закриття позичкового рахунку, що підтверджується квитанцією від 28 жовтня 2014 року № 327005442 (а. с. 13-18).

Начальником відділення № 132 ПАТ «ВіЕйБі Банк» було направлено повідомлення про анулювання (прощення) частини боргу наданого ОСОБА_3, у якому зазначено про анулювання (прощення) частини заборгованості у сумі 16 262 євро 99 центів та 9 060 грн 44 коп., яка залишилась від суми 25 722 євро 99 центів та 30 467 грн 36 коп. заборгованості за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 206-08/в. Інші зобов'язання, які залишилися чинними, підлягають обов'язковому виконанню в порядку, передбаченому кредитним договором та додатковими договорами до нього, якщо вони мають місце (а. с. 19).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог, оскільки позивач виконала усі умови протоколу засідання вищого кредитного комітету ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 19 вересня 2014 року № 274, й відповідно банк має виконати взяті на себе зобов'язання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 листопада 2014 року № 123 у ПАТ «ВіЕйБі Банку» розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Славкіну М.А., яка діючи на підставі п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і, маючи право вчиняти будь які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, скасувала рішення засідання вищого кредитного комітету у ПАТ «ВіЕйБі Банку» від 19 вересня 2014 року № 274 щодо прощення частини боргу за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 206-08/в, укладеним з ОСОБА_3 У зв'язку із чим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання припиненими зобов'язань за спірними договорами кредиту та іпотеки.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК Україниукладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами.

За правилами ст. 599 ЦК Українизобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 604 ЦК України, передбачено, що зобов'язання може бути припинено за домовленістю сторін.

Вбачається, що як на підставу позову, ОСОБА_3 посилалася на рішення вищого кредитного комітету ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 19 вересня 2014 року № 274, відповідно до якого було вирішено визнати «безнадійним» залишок заборгованості за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 206-08/в, вивести об'єкт застави із відповідних реєстрів та припинити роботу зі стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором шляхом закриття кредитної угоди від 03 липня 2008 року № 206-08/в, за умови надходження від ОСОБА_3 грошових коштів, необхідних для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 160 000 грн та судових витрат у розмірі 1 820 грн у строк до 31 жовтня 2014 року.

Разом з тим, встановлено, що постановою Правління Національного Банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до якого з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіну М.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 37 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 у в зв'язку з його безпідставністю. Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, й надавши їм відповідну оцінку (ст. 212 ЦПК України) апеляційний суд правильно виходив із того, що позивач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 206-08/а не виконала. При цьому, згідно з протоколом засідання вищого кредитного комітету ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 20 жовтня 2015 року № 167/1 було прийнято рішення про скасування протоколу засідання вищого кредитного комітету ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 19 вересня 2014 року № 274 у зв'язку із тим, що вказана операція є невигідною для банку.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що основне зобов'язання за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 206-08/а, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та позивачем не припинилося, так як наслідок не припинилося і зобов'язання за договором іпотеки.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик