Справа № 759/7371/16-ц С
Головуючий у суді першої інстанції: Уляновська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 3 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд визнати ОСОБА_5, 2004року народження таким, що втратив право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, посилаючись на ті підстави, що вона є власником зазначеної квартири, яку набула після смерті її чоловіка. Окрім неї у зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_5, з 2009 року. При розлученні відповідачки з сином позивача визначено місце проживання дитини з її матір'ю за адресою: АДРЕСА_3. З того часу дитина в зазначеній квартирі не проживає. Вважає, що її права як власника квартири порушенні.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 3 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та знято його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по справі у розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі посилалась на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказувала, що дідусь її сина, який як власник квартири на той момент, надав свою заяву-згоду на реєстрацію дитини в спірній квартирі, ще за життя дідуся. Крім того, її син з моменту реєстрації у квартирі проживав там забагато часу, про що є відповідні докази та свідки. Після розлучення з їх малолітній син за рішенням Суду залишився проживати з нею в однокімнатній квартирі, але відповідно до мирової угоди Святошинського районного суду м. Києва, було вирішено питання, що кожні вихідні, а також на шкільних канікулах її чоловік може забирати сина до себе у квартиру, де дитина зареєстрована та створені усі умови для проживання дитини

Зазначала, що її син ОСОБА_7 після смерті батька не має жодної можливості користуватись своїм житлом, оскільки бабуся-власниця квартири залишається проживати на орендованій квартирі, а у спірній квартирі проживають зовсім чужі люди для дитини, тим самим вже більше року створені перешкоди для користування житлом і саме це поважна причина його не проживання за адресою реєстрації.

Вказувала, що під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням суд повинен з'ясувати термін відсутності особи та поважність причин такої відсутності.

В судове засідання ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення залишити без змін.

Представник третьої особи органа опіки та піклування служби у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.79), причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_8 - ОСОБА_3 є власником АДРЕСА_2 (а.с. 7-9).

У вказаному житловому приміщенні були зареєстровані її син ОСОБА_9, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та його малолітній син, тобто онук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, чиї інтереси представляє відповідач по справі (а.с. 41).

На час розгляду справи за указаною адресою зареєстрованими є власниця кватири позивачка та її неповнолітній онук ОСОБА_5, що підтверджується довідкою, виданою ЖБК «Виноградар-10» за№36 від 12.05.2016 (а.с. 11).

Згідно з актами ЖБК «Виноградор-10» від 12.05.2016 року, 30.09.2016 року та 27.10.2016 року неповнолітній ОСОБА_5 жодного дня на спірній житлоплощі, з 24.07.2009 року не проживав, оскільки постійно проживав зі своєю матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 12, 41, 53).

Зазначений факт підтверджений у судовому засіданні як позивачкою, так і відповідачкою, яка представляє інтереси неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 50, 34).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що малолітній ОСОБА_5 в спірній квартирі, власницею якої є позивач, не проживає більше року без поважних причин, а тому на підставі ст. 405 ЦК України втратив право користування спірним житлом.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального права.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_5 являється онуком ОСОБА_10 і був зареєстрований в 2009 році за місцем реєстрації його батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікунства. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Встановивши, що місцем проживання малолітнього сина відповідачки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, є місце проживання його матері, в спірній квартирі ОСОБА_5 не проживає більше року без поважних причин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 втратив право користування спірним житлом.

Доводи апеляційної скарги та пояснення законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 в тій частині, що малолітній син ОСОБА_5 приходив до батька та ночував в спірній квартирі, де для нього є ліжко, тому відсутні підстави для висновку про те, що ОСОБА_5 ОСОБА_7 не проживав в спірній квартирі, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ці обставини не дають підстав уважати спірну квартиру постійним місцем проживання ОСОБА_5 і не можуть бути підставою для відмови у визнанні його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги про неможливість проживання ОСОБА_5 в спірній квартирі належними та допустимими доказами не підтверджені, а тому підлягають відхиленню.

При розгляді зазначеної справи судом дотримані вимоги цивільного процесуального закону, правильно застосовано норми матеріального права, в межах позовних вимог, з урахуванням обставин у справі, думки сторін та наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 3 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: