Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10, до ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку з незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_13 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_9 і ОСОБА_10., звернулись до суду з позовом до ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку з незаконного володіння. В обгрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_14 Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, площею 0,200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належала йому на праві власності на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 12 листопада 2007 року. 27 вересня 2012 року, тобто після смерті ОСОБА_14, між останнім, від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_12, та ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу згаданої земельної ділянки. Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_14 є його діти: ОСОБА_7, ОСОБА_6, неповнолітні ОСОБА_9 і ОСОБА_10., які 21 серпня 2013 року отримали свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Позивачі просили визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 27 вересня 2012 року між ОСОБА_14, від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_12, та ОСОБА_11 та зобов'язати ОСОБА_11 повернути дану земельну ділянку з чужого незаконного володіння.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 05 березня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 27 вересня 2012 року № 1511 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, площею 0,200 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Зобов'язано ОСОБА_11повернути спадкоємцям померлого ОСОБА_14, що був продавцем за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27 вересня 2012 року, а саме: ОСОБА_8, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10., ОСОБА_6, ОСОБА_7 зазначену земельну ділянку.

У касаційній скарзі ОСОБА_13 просить скасувати рішення апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_13 обґрунтовувала її тим, що суди вирішили питання про її права та обов'язки, однак не залучили до участі у справі.

Судами встановлено, що 12 листопада 2007 року ОСОБА_14 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, площею 0,200 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 19).

10 лютого 2012 року ОСОБА_14 видано довіреність, якою він уповноважив ОСОБА_12 управляти, користуватися, розпоряджатися земельною ділянкою, належною йому на підставі державного акта на право власності серії НОМЕР_2 від 12 листопада 2007 року, розташованої по АДРЕСА_1 строком на три роки (а.с. 45).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13).

27 вересня 2012 року ОСОБА_14, від імені якого по довіреності діяв ОСОБА_12, та ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, площею 0,200 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 34).

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреність є письмовий документ, що видається особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків.

Договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі смерті довірителя або повіреного (п. 3 ч. 1 ст. 1008 ЦК України).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог з підстав, викладених у рішенні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позовних вимог, апеляційний суд зауважив лише, що законодавець не пов'язує припинення повноважень повіреного з його обізнаністю про смерть довірителя, його повноваження припиняються фактом настання смерті особи, яка видала довіреність, не зробивши жодних висновків щодо недійсності оспорюваного правочину та наслідків недійсності правочину.

За вказаних обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України, суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Не може залишатись в силі й рішення суду першої інстанції, оскільки вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України не звернув належної уваги на те, що спірна земельна ділянка входить до складу спадкового майна відповідно до положень ст.ст. 1218, 1220 ЦК України.

Посилаючись на необізнаність сторін оспорюваного правочину про факт смерті власника земельної ділянки на момент його вчинення, як на підставу відмови у позові, суд першої інстанції залишив поза увагою положення п. 3 ч. 1 ст. 1008 ЦК України, відповідно до яких договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі смерті довірителя або повіреного.

При вирішенні спору, суд першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, зокрема, не перевірив чи є відповідач ОСОБА_11 власником спірної земельної ділянки, з огляду на те, що позивачі ставили питання про зобов'язання саме відповідача ОСОБА_11 повернути їм спірну земельну ділянку, не визначився із суб'єктним складом сторін.

Оскаржуючи рішення апеляційного суду в касаційному порядку, заявник ОСОБА_13 зазначала про те, що оскарженим рішенням порушуються її права як власника спірної земельної ділянки, проте до участі у справі вона не залучена, на підтвердження чого надала копію договору дарування спірної земельної ділянки, укладеного 30 травня 2014 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_13, посвідченого приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В. та зареєстрованим у реєстрі за № 726.

Ураховуючи те, що фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, судові рішення судів першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_13 задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської областівід 12 грудня 2014 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 05 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова