Справа № 676/972/16-ц
Номер провадження 2/676/831/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2016 року.

Кам`янець- Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючої судді - Семенюк В.В.

при секретарі - Бандурі І.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача Гуменюка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янці-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кам`янець- Подільської центральної районної лікарні Хмельницької області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Кам`янець- Подільської центральної районної лікарні Хмельницької області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник позивача ОСОБА_1 в суді, обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що ОСОБА_2 з 15.11.2014 р. був прийнятий на посаду фельдшера-лаборанта КДЛ.

На виконання Указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 12.05.2015 року ОСОБА_3 Кам`янець-Подільським ОМВК був призваний на строкову військову службу по мобілізації в особливий період та для її проходження був направлений до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

На підставі оповіщення військового комісара Кам`янець-Подільського ОМВК, наказом в.о. начальника головного лікаря Кам`янець-Подільської Центральної районної лікарні №26/1-к від 11.05.2015 року він був звільнений, у зв`язку із призовом на військову службу за ст.36 п.3 КЗпП України. Йому було виплачено компенсацію за невикористану відпустку за період з 15.11.2014 року по 11.05.2015 року та згідно до ст.44 КЗпП України - компенсацію у розмірі двомісячного середнього заробітку.

Представник позивача вважає, що його звільнення відбулося всупереч вимогам діючого законодавства, з порушенням положень ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", згідно якої «за громадянами України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форм власності» та ст.119 КЗпП України.

Представник позивача у суді просить суд поновити строк звернення до суду про поновлення на роботі та виплаті середньомісячного заробітку, оскільки ОСОБА_2 знаходиться у зоні АТО на сході України, тому не мав можливості своєчасно звернутися до суду для захисту своїх трудових прав та винести рішення, яким поновити його на посаді фельдшера-лаборанта Кам`янець-Подільської ценральної районної лікарні та стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату з 11.05.2015 року до дати винесення рішення судом.

Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні, обгрунтовуючи свою відмову тим, що відповідач, керуючись нормами чинного законодавства, виконував вимоги оповіщення війського комісара, відповідно до якого ОСОБА_2 необхідно було звільнити з роботи, а не призвати за мобілізацією для проходження військової строкової служби із збереженням місця роботи і саме станом на 11.05.2015 року ст. 119 КЗлП України не передбачала збереження місця роботи, середнього заробітку в лікарні для призовників строкової військової служби, яким є ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_2 з 15.11.2014 р. був прийнятий на посаду фельдшера-лаборанта КДЛ, що підтверджується копією наказу №59-к від 15.11.2014 року.

На виконання Указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 12.05.2015 року ОСОБА_3 Кам`янець-Подільським ОМВК був призваний на строкову військову службу по мобілізації в особливий період та для її проходження був направлений до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується копією військового квитка Серії НОМЕР_2 та Довідкою військової частини НОМЕР_1 за №285 від 04.06.2015 року.

На підставі оповіщення військового комісара Кам`янець-Подільського ОМВК, наказом в.о. начальника головного лікаря Кам`янець-Подільської Центральної районної лікарні №26/1-к від 11.05.2015 року він був звільнений, у зв`язку із призовом на військову службу за ст.36 п.3 КЗпП України. Йому було виплачено компенсацію за невикористану відпустку за період з 15.11.2014 року по 11.05.2015 року та згідно до ст.44 КЗпП України - компенсацію у розмірі двомісячного середнього заробітку, що підтверджується копією наказу №26/1-к від 11.05.2015 року.

Звільнення ОСОБА_3 відбулося всупереч вимогам діючого законодавства з порушенням положень ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (із змінами станом на 15.01.2015 року), згідно якої «за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періода або до введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форми власності».

Відповідно до ст.119 КЗпП України (із змінами станом на 18.03.2015 року) - на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Однак, всупереч зазначеним положенням КЗпП України та Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" позивач був звільнений з роботи з 11.05.2015 року, у зв`язку із призовом на військову службу за ст.36 п.3 КЗпП України, незважаючи на те, що він був призваний на військову службу по мобілізації та в особливий період.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що звільнення позивача відповідачем проведено з порушенням діючого законодавства, враховуючи, що ОСОБА_2 призваний на строкову військову службу по мобілізації в особливий період та для її проходження був направлений до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, де з 14.05.2015 року по 14.11.2016 року перебуває на строковій військовій службі, а тому його вимоги про поновлення строку звернення до суду підлягають задоволенню, а сам позивач підлягає поновленню на роботі, як незаконно звільнений.

Відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі , орган, який розглядає трудовий спір , зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір , одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах , передбачених частиною другою цієї статті.

Тому, оскільки позивач підлягає поновленню на роботі, а тому з відповідача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. При визначенні розміру середнього заробітку суд враховує розмір заробітної плати позивача з травня 2015 року по березень 2016 року, в розмірі 1866,66 грн. При звільненні йому нараховано та виплачено компенсацію двомісячного заробітку в сумі 3017,60 грн. та суму розрахункових 373,20 грн. Крім того, з січня 2016 року по березень 2016 року зроблено утримання із нарахованої заробітної плати до ФЄСВ в сумі1104,05 грн., тому, до видачі підлягає заробітна плата в сумі 20533,28 грн. 1104,05 грн. 3017,60 грн. - 373,20 грн. = 16038,43 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком відповідача від 01.04.2016 року за № 01-05/327.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21-24, 36, 119, 233-235 КЗпП України, ст.ст. 11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 на посаді фельдшера - лаборанта Кам`янець- Подільської центральної районної лікарні Хмельницької області з 11.05.2015 року.

Стягнути з Кам`янець- Подільської центральної районної лікарні Хмельницької області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11.05.2015 року по 31.03.2016 року включно в сумі 16038,43 грн. із відрахуванням в дохід держави доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Кам`янець- Подільської центральної районної лікарні Хмельницької області на користь держави судовий збір в сумі 1929,20 грн.(1378,00 грн. + 551,20 грн.)

Допустити негайне виконання рішення про поновлення на посаді фельдшера - лаборанта Кам`янець- Подільської центральної районної лікарні Хмельницької області Сікору Івана Олександровича.

Рішення в частині стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 1866,66 грн. підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області через Камянець-Подільський міськрайонний суд на протязі 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду : Семенюк В.В