н/п 2/490/2753/2016 Справа № 490/7125/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.,

при секретарі - Гудковій Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Криворіжської виправної колонії №80, Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту. В обгрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2014 року по справі №490/12683/13-ц, є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в м. Миколаєві.Відповідно до вищезазначеного рішення договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 31.10.2009 року за реєстровим № 2325.109, укладений 31 жовтня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - визнано частково недійсним в частині покупця, та визнано покупцем ОСОБА_1. Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_4 за кожним. Первісний покупець за даним договором, ОСОБА_3, відносно якого рішенням Центрального суду м. Миколаєва частково скасований договір купівлі - продажу спірної квартири від 31.10.2009 року, - є їх сином. 04.07.2013 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0000088 з приводу наявної інформації про підготовку до переміщення через державний кордон країни психотропної речовини.12.07.2013р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.15 ч.2 ст.303 КК України. Ухвалою від 19.07.2013р. винесеною слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І. в рамках кримінального провадження зареєстрованого в ЄРДР під № 0000088 за клопотанням слідчого УСБУ в Миколаївській області Густенко Ю.Ю. про накладання арешту на майно, з метою забезпечення можливої конфіскації, - накладений арешт у вигляді заборони відчуження на майно ОСОБА_3 у вигляді квартири АДРЕСА_5, яка на той час формально належала нашому сину, ОСОБА_3 Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2014 року (у складі головуючого судді Галагуза В.В., суддів Голубкіна О.І, ОСОБА_6О.) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання: - за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України, на підставі ч. 3 ст. 68 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього належного йому майна; - за ч. 3 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією всього належного йому майна; - за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК України, керуючись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК України, керуючись принципом часткового складання призначених покарань, з урахуванням вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.12.2012, за яким його було засуджено за ч. 1 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років, з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року за розглядом матеріалів кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000088 строк покарання ОСОБА_3 зменшено до 10 років, а щодо конфіскації належного йому майна суд апеляційної інстанції залишив без змін. На теперішній час виявляється, що під арештом накладеним ухвалою від 19.07.2013р. слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І. находиться наша квартира.Накладення арешту на спірну квартиру порушує наші права щодо реєстрації нашого права власності на спірне нерухоме майно відповідно до законодавства України та вільного розпорядження належною нам квартирою.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду через Криворізьку виправну колонію №80 Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області заяву, в якій заперечень не має.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Ухвалою від 19.07.2013р. винесеною слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І. в рамках кримінального провадження зареєстрованого в ЄРДР під № 0000088 за клопотанням слідчого УСБУ в Миколаївській області Густенко Ю.Ю. про накладання арешту на майно, накладено арешт у вигляді заборони відчуження на майно ОСОБА_3 у вигляді квартири АДРЕСА_5.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 січня 2014 року,договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 31.10.2009 року за реєстровим № 2325.109, укладений 31 жовтня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, визнано частково недійсним в частині покупця, визнавши покупцем ОСОБА_1 Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 - за кожним.

Вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 грудня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання: - за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України, на підставі ч. 3 ст. 68 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього належного йому майна; - за ч. 3 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією всього належного йому майна; - за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК України, керуючись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК України, керуючись принципом часткового складання призначених покарань, з урахуванням вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.12.2012, за яким його було засуджено за ч. 1 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років, з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі вимог ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження майном.

Відповідно до висновку Верховного суду України у справі №6-26цс 13 від 15 травня 2013 року вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Згідно до п.п.6,8 Постанови Пленума Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5 в силу ст.31 ЦПК сама по собі вказівка у вироку про звернення стягнення на конкретне майно або про його конфіскацію, незалежно від підстав її застосування, не позбавляє зацікавлених осіб можливості доказування свого права власності на це майно шляхом пред'явлення позову в порядку цивільного судочинства. При розгляді позову про виключення майна з опису після виконання вироку про його конфіскацію суд, визнавши позов обґрунтованим, постановляє рішення про виключення майна з опису.

За розясненнями наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5 за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суддя,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Криворіжської виправної колонії №80, Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з під арешту у вигляді заборони відчуження майно у вигляді квартири АДРЕСА_6, накладеного ухвалою від 19.07.2013р. слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І. в рамках кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР під № 0000088 за клопотанням слідчого УСБУ в Миколаївській області Густенко Ю.Ю., як на майно що належить ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

СУДДЯ О.А.ГУДЕНКО