Справа № 219/2391/16-ц
Провадження № 2/219/1750/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючої судді Чопик О.П.,
при секретарі Чубикало О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між сторонами 30 травня 2013 року укладено договір про надання споживчого кредиту №1/13/P3GK/07-07-11/0464, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит на суму 8 261,68 грн. на строк до 29 травня 2015 року зі сплатою 25 процентів річних та щомісячної комісії по кредиту у розмірі 0,5 відсотків від первісної суми кредиту. Зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у неї виникла відповідна заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача 11 348,76 грн. заборгованості, яка складає: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 878,30 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 591,85 грн., пеню за прострочення основної суми заборгованості в розмірі 3 019,72 грн., пеню за несплачені проценти в сумі 541,63 грн., 4 130,84 грн. штрафу, 578,34 грн. комісії, 608,08 грн. пені за прострочення комісії.
Представник позивача в судове засідання не зявився, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 30 травня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено договір про надання споживчого кредиту №1/13/P3GK/07-07-11/0464 (а.с.7-8), згідно з яким позивач надав відповідачеві споживчий кредит у сумі 8 261,68 грн. строком до 29 травня 2015 року зі сплатою 25 процентів річних. За обслуговування рахунку позичальник щомісяця сплачує банку комісію у розмірі 0,5 відсотка від первісної суми кредиту. За користування кредитом позичальник сплачує банку відповідні платежі в порядку, розмірі та строки, визначені в цьому договорі.
Згідно з п.4.4.3 договору, позичальник зобов'язаний щомісяця, не пізніше останнього робочого дня наступного місяця, за місяцем у якому нараховані проценти та комісія сплачувати проценти за кредит та комісію відповіднодо розділів 1, 3 Договору.
Пунктом 5.1. договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу.
Також у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитним коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми виданого кредиту (п.5.2. договору).
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Встановлено, що позивач зобовязання за договором виконав повністю. У свою чергу відповідач своїх зобовязань за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 30 травня 2013 року (а.с.5-6), за яким станом на 22 лютого 2016 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 878,30 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 591,85 грн., заборгованість по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку 578,34 грн. Також розрахунком визначено розмір пені: 3 019,72 грн. за прострочення основної суми заборгованості, 541,63 грн. за несплачені проценти та 608,08 грн. за несплату комісії. Розмір штрафу складає 4 130,84 грн.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.
Однак, суд звертає увагу на те, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, а саме пунктом 5.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошових зобовязань (щодо повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами) по даному договору.
У той самий час, згідно з пунктом 5.2 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Саме до цього зводиться правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15.
Таким чином, суд вважає безпідставним предявлення вимоги про стягнення пені та штрафу. Крім того, суд зауважує, що позивач просить також стягнути пеню за прострочення сплати комісії, хоча такий вид цивільно-правової відповідальності кредитним договором, укладеним між сторонами, не передбачено. За договором, пеня може нараховуватись у випадку порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами, а не за порушення строків сплати комісії за обслуговування рахунку.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.
Щодо вимоги про стягнення пені суд також враховує те, що згідно з ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м.Соледар Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Листом міського голови Соледарської міської ради від 25 березня 2016 року №393/01-38 стверджується, що за адресою: Донецька область, м.Соледар, вул.Комінтерна, 1а, ніхто не проживає та надати відомості про зареєстрованих осіб немає можливості.
Відтак суд вважає підставним нарахування пені за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами, оскільки факт реєстрації та постійного проживання відповідача з 14 квітня 2014 року у м.Соледарі Донецької області не підтвердився.
З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, оскільки відповідач належним чином не виконала зобовязання за договором від 30 травня 2013 року, укладеним з позивачем, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 878,30 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 591,85 грн., заборгованість по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку 578,34 грн., пеню за порушення строків повернення криту в розмірі 3 019,72 грн. та пеню за порушення строків сплати процентів за користування кредитним коштами в розмірі 541,63 грн., що в сумі складає 6 609,84 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу та пені за прострочення сплати комісії за обслуговування рахунку слід відмовити. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 31, 60, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218, 224, 360-7 Цивільного процесуального України, з урахуванням ст.ст.526, 549, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд
позов публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик