Справа № 639/4800//16-ц
08 cерпня 2016 р. Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого-судді Єрмоленко В.Б.
при секретарі- Слюсаревій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом ,-
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру № 11 в жилому будинку № 7 по вул. Академіка Богомольця в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 02 січня 2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що після смерті чоловіка, який проживав за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина, яка складається зі спірної квартири, право власності на яку визнано рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.07.2004 р. Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_3 є позивачка та діти- Сіренко О.О. та ОСОБА_4, які із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. ОСОБА_1 зазначила, що у встановлений законом строк вона звернулась до Великобурлуцької Державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 11 в жилому будинку № 7 по вулиці Академіка Богомольця в м. Харкові їй було відмовлено, оскільки право власності на квартиру не було зареєстровано в БТІ (до 2013 року), або в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( з 01 січня 2013 року), тобто відсутній документ для видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом видана постанову від 23.04.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У звязку з тим, що позивач не може оформити свої спадкові права через нотаріальну контору, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка та її представник не зявились, подали заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача- Харківської міської ради в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, про причини неявки не сповістив, заперечень не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 липня 2004 року, яким були визнані заповіти, складені 19 травня 2002 року та 21 травня 2002 р. та посвідчені відповідно приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 недійсними, а також визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру.
02 січня 2014 р. помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 426377 від 06 січня 2014 року, виданим виконавчим комітетом Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.
Частиною першою ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, однак на час її відкриття не проживав постійно зі спадкодавцем, повинний подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_1, яка проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та при зверненні до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області за одержанням свідоцтва про право на спадщину за законом отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.04.2016 р. Інші спадкоємці- діти ОСОБА_3- ОСОБА_8, ОСОБА_9 до нотаріальної контори не звертались, спадщину фактично не прийняли.
Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_10 від 23.04.2016 року , до складу спадкового майна входить квартира № 11 в жилому будинку № 7, що розташована по вул. Академіка Богомольця в м. Харкові, право власності на яку ( документ що посвідчує право власності на це спадкове майно - рішення суду ), не зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації ( до 2013 року ) або в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з 01 січня 2013 року), що суперечить вимогам діючого законодавства. Із постанови також випливає, що після померлого 2 січня 2014 року ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась, заяв про прийняття спадщини не надходило.
Квартира АДРЕСА_2 тривалий час була спірною, про свідчать рішення різних судових інстанцій, які долучені до матеріалів справи.
Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 липня 2004 року визнані недійсними заповіти, посвідчені приватними нотаріусами Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 19 травня 2002 року та ОСОБА_6 21 травня 2002 р. та за ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру. Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2005 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 липня 2004 року було скасовано, та ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними заповітів, посвідчених від імені ОСОБА_11 19.05.2002 р. та 21.05.2002 р. на користь сторонньої особи- Сіренко П.І.
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 23 серпня 2007 року частково задоволена касаційна скарга ОСОБА_3, рішення апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2005 року скасовано, залишено в силі рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 9 липня 2004 року.
Оскільки рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2005 року вступило в законну силу негайно, то ОСОБА_7 розпорядилась квартирою і продала її гр-ну ОСОБА_12 Після скасування касаційною інстанцією рішення апеляційної інстанції ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_12, ОСОБА_7, треті особи : приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_13, КП «ХМБТІ», Відділ реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області про усунення перешкод в праві власності, визнання договору купівлі продажу недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, виселення та вселення.
Рішенням Жовтневого районного суду від 6 квітня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені , усунуті перешкоди в праві користування власністю - квартирою № 11 по вул. Академіка Богомольця 7 у м. Харкові.Визнано недійсним договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_3, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_13 18 березня 2005 року , згідно якого ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_12 придбав зазначену квартиру. КП «Харківське міське БТІ» забовязано анулювати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_12 та забовязане зареєструвати право власності на цю квартиру на імя ОСОБА_14 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 липня 2004 року . Цим же рішенням ОСОБА_12 було виселено з квартири, а ОСОБА_3 вселено .

03 вересня 2010 року Жовтневим районним судом м.Харкова було постановлено додаткове рішення, яким вирішено витребувати спірну квартиру із незаконного володіння ОСОБА_12 на користь ОСОБА_3 Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року, задоволена пеляційна скарга Левон.П.С., рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 06 квітня 2010 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2010 року скасовані, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод в праві власності, визнання договору купівлі продажу недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, виселення та вселення відмовлено.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України від 28 березня 2012 року касаційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року щодо відмови у задоволені позову в частині усунення перешкод у користуванні власністю, виселенні ОСОБА_12 та вселення ОСОБА_3, витребування із незаконного володіння на користь ОСОБА_3 квартири скасовано і залишено в силі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 6 квітня 2010 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 3 серпня 2010 року. У іншій частині рішення апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року змінено щодо підстав відмови у задоволенні позову.

Після набрання вищенаведеними рішеннями суду законної сили ОСОБА_3 звернувся до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, для реєстрації права власності на спірну квартиру за собою, та анулювання реєстрації права власності з ОСОБА_12, але не встиг отримати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , у звязку зі смертю.

Факт звернення спадкодавця ОСОБА_3 до реєстраційної служби ХМУЮ в Харківській області з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_5 підтверджується рішеннями від 06.06.2013 р. та 23.07.2013 р. через недостатність поданих для реєстрації документів.

На даний час рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2004 року залишено в силі, квартира АДРЕСА_6 належить на праві власності ОСОБА_3 , тому після його смерті спадкоємець 1 черги-дружина ОСОБА_1 набуває право власності на квартиру . як спадкоємиця першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_3.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від його прийняття спадкоємцями за заповітом , а також у випадку якщо заповіт не охоплює всієї спадщини, право на спадщину за законом отримують особи зазначені в ст.ст. 1261-1265 даного Кодексу.

Враховуючі вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України , суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 02 січня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні- в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ-