_____________________________________________________________________________________________________________________ ____
Справа № 520/5431/16-ц
Провадження № 2/520/3256/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2016

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Маценко В.В., розглянувши в місті Одеса в залі суду цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку,-

ВСТАНОВИВ:

КЕВ міста Одеси звернулося до суду з позовом про виселення з гуртожитку ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Позов обґрунтовано тим, що в гуртожиток, який знаходиться на балансі позивача, в 2005 році на підставі ордеру було вселено відповідача ОСОБА_1, як члена сімї підполковника військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3, що проходив службу в Одеському інституті Сухопутних військ. Згодом ОСОБА_1 зареєструвала у гуртожитку свого неповнолітнього сина ОСОБА_2. В подальшому, підполковник ОСОБА_3 виїхав з гуртожитку для проходження служби в інше місто, разом з членами сімї, однак, відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у порушення законодавства, залишилися проживати у гуртожитку, виїжджати не бажають, службу у Збройних Силах України не проходять, тому позивач просить виселити їх з гуртожитку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала просила його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проти позову заперечували. ОСОБА_1 зазначила, що проходить службу у Одеському прикордонному загоні м.Одеси Державної прикордонної служби, тому вважає своє проживання у гуртожитку законним.

Відповідач ОСОБА_2 пояснень суду не надав.

Суд вислухавши доводи осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно 24.10.2005р. підполковнику ОСОБА_3 надано ордер №13 на право зайняття його сімєю двох кімнат площею 34 кв.м. в гуртожитку факультету Одеського інституту Сухопутних військ в блоці №315 за адресою Фонтанська дорога 14, у складі дружини, матері та сестри дружини ОСОБА_1.

У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначив, що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку. Якщо гуртожиток надано у зв'язку з роботою, слід з'ясовувати вид трудового договору, укладеного між позивачем і відповідачем, і за яких підстав він був припинений, маючи на увазі, що згідно зі ст. 132 ЖК без надання іншого жилого приміщення можуть бути виселені сезонні, тимчасові працівники, які припинили роботу, особи, які працюють за строковим трудовим договором, а також інші працівники, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин, або звільнені за порушення трудової дисципліни чи вчинення злочину.

Вирішення спірного питання залежить від статусу житлового приміщення; підстав, за яких особа поселилась до нього, тобто статусу цієї особи; порядку заселення та певних умов збереження права користування приміщеннями гуртожитку тими чи іншими особами.

Будівлі військового містечка № 217, зокрема і гуртожиток за адресою м.Одеса Фонтанська дорога,14 буд.33 є військовим майном, яке обліковувалось у Військовому інституті Сухопутних військ. У вересні 2009р. згідно вимог чинного законодавства України за актом прийому-передачі передано на баланс КЕВ м.Одеси. КЕВ м.Одеси веде облік казармено-житлового фонду, в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом МОУ від 21.04.2011р. № 215 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» та Положенням про КЕВ м. Одеси, а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст. 29, 30 ЖК України. Даний будинок є гуртожитком для військовослужбовців Збройних сил України, перебуває на обслуговуванні та балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси і є державною власністю Міністерства оборони України.

Відповідно до статті 127 Житлового кодексу Української РСР і пункту 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. №208, гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Громадяни, які проживали в гуртожитках у відокремлених приміщеннях, вправі були вселяти в ці приміщення за згодою власника гуртожитку своїх повнолітніх членів сім'ї, що і було реалізовано відповідачем ОСОБА_1 стосовно свого сина - відповідача ОСОБА_2.

Згодом підполковник ОСОБА_5 виїхав з вказаного гуртожитку до іншого міста для проходження служби разом з членами сімї, що не заперечується сторонами. Відповідач ОСОБА_1 з гуртожитку не виїхала, залишилася проживати в ньому разом з сином - відповідачем ОСОБА_2 і виїжджати з гуртожитку відмовилася.

Суд проаналізувавши відносини між сторонами, та матеріали справи, приходить до висновку, що право користування жилим приміщенням у гуртожитку відповідача ОСОБА_1 як члена сім'ї підполковника ОСОБА_5, є похідним від права останнього, якому у встановленому законом порядку видано спеціальний ордер для проживання на період його роботи в Одеському інституті Сухопутних військ України.

Отже, зважаючи на наведене вище, стаття 125, частина третя статті 132 ЖК Української РСР (про підстави виселення без надання іншого жилого приміщення чи з наданням такого) застосовуються до житлових правовідносин, одним із суб'єктів яких є особа, яка перебувала з підприємством, установою чи організацією у трудових відносинах.

Таким чином, закріплені в цих статтях закону гарантії не може бути застосовано при вирішенні спору про виселення із гуртожитку громадян, які не перебували чи не перебувають з організацією у трудових відносинах (постанова Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року №6-71цс11).

Разом з тим, відповідачі військову службу у Збройних Силах України не проходять та ніякого відношення до Міністерства оборони України не мають, що не заперечується учасниками процесу.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 в гуртожиток поселилась не в зв'язку з трудовими відносинами, згодом зареєструвала у ньому свого сина ОСОБА_2, який також не повязаний трудовими відносинами (не проходить службу) з Міністерством Оборони України на час розгляду справи є повнолітнім і, зі слів відповідача ОСОБА_1, перебуває на навчанні в іншому місті, право проживання обох відповідачів є похідним від права підполковника ОСОБА_5, який виїхав з гуртожитку до нового місця проходження служби, то відповідачі підлягають виселенню без надання іншого житла.

Підстав, неможливості виселення відповідачів з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення не встановлено.

Також суд зазначає, що на відповідача ОСОБА_1 не поширюються вимоги Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки згідно ч.3 ст.1 цього Закону сфера його дії поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають, зокрема, у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивач підлягають стягненню судові витрати по 689 грн. з кожного (1378/2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із житлового приміщення кімнати №315 в гуртожитку №33 військового містечка №217 по вулиці Фонтанська дорога,14 в місті Одесі, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 689 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя Бескровний Я. В.