Справа № 219/6345/16-ц
Провадження № 2/219/3180/2016
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.09.2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Зазначає, що відповідач доводиться їй рідним сином, який неодноразово був засуджений до позбавлення волі за різні злочини у тому числі за наркотики. З квітня 2015 року відповідач знаходиться у слідчому ізоляторі м. Бахмут, його засуджено до позбавлення волі за крадіжку. Вказує, що вона пенсіонер, її пенсії не вистачає на утримання будинку та сплачування комунальних послуг як за себе так і за сина.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог.

З урахуванням ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що будинок №109, який розташований в м. Артемівськ (нині м. Бахмут) Донецької області по вул. Артема (нині вул. Миру), належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується договором дарування від 03.11.1993 року,зареєстрованим в реєстрі за № 1-3507 та посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_3 (а.с.6-7).

Згідно з актом №996 та №997 від 30 липня 2016 року, складеним Головою квартального комітету №16 м. Бахмут у складі сусідив, ОСОБА_2 09 червня 1986р.н., не проживає за місцем своєї реєстрації з квітня 2015 року у звязку з відбуванням строку покарання (а.с. 9).

Приймаючи рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК).

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не є власником спірного будинку, у спірному будинку не проживає, особистих речей у будинку не зберігає, будинком не цікавиться, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком № 109, який розташований по вул. Артема (нині вул. Миру), м. Артемівськ (нині м. Бахмут).

Керуючись статей 10, 11, 60, 61, 214, 215-218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, ст. 405 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Артемівськ (нині м. Бахмут), вул. Артема ( нині вул. Миру) буд.№109.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська