РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 10.11.2013 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Челюскінців, 167/10. Іншим спадкоємцем є відповідач, яка відмовилася від отримання спадщини. Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але через проведення АТО на території Донецької області вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину, оскільки оригінали документів залишилися в спадковій справі нотаріуса на території непідконтрольній владі України. На підставі цього просить визнати за собою право власності в порядку спадкування на вказану квартиру, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, яка померла 10.11.2013 року.

В судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

В судове засідання відповідач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилася 29.04.1947 року та її матірю є ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 730953, виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 померла 10 листопада 2013 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.05.2016 року квартира за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Челюскінців, 167/10, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 із часткою 1/1.

З заповіту від 13 червня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом першої Донецької державної нотаріальної контори, встановлено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження квартира за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Челюскінців, 167/10, заповідається ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування відповідно ст. 1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, яка померла 10.11.2013 року, та у строки, передбачені чинним законодавством, вона звернулася до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу із відповідною заявою про отримання свідоцтва на право на спадщину за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_3, але отримати відповідне свідоцтво у нотаріуса вона позбавлена можливості через проведення АТО на території Донецької області.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 61, 79, 88, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за заповітом на трикімнатну квартиру № 10 (десять) в будинку № 167 (сто шістдесят сім) по вулиці Челюскінців міста Донецька Донецької області, загальною площею 79,3 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., яка належала ОСОБА_3, померлій 10 листопада 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя