Справа № 694/701/16-ц
провадження 2/694/391/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

05.09.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Кравченко Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2015 року до сина відповідача ОСОБА_5 застосовано примусові заходи виховного характеру та передано його під нагляд ОСОБА_3 за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України. Вказано ухвалою суду було встановлено, що 13 жовтня 2013 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 та син позивача ОСОБА_6 гралися на подвірї у відповідача ОСОБА_3 і стріляли по черзі один в одного із саморобного лука з очерету. В ході гри ОСОБА_5 внаслідок особистої злочинної недбалості не передбачив можливості настання шкоди для здоровя ОСОБА_6, хоча повинен був і міг передбачити, діючи з більшою обачністю, зокрема, необережно поводячись з луком та стрілами, здійснив постріл стрілою в бік ОСОБА_6, при цьому не розрахував відстань, траекторію польоту стріли, в результаті чого стріла влучила ОСОБА_6 в ліве око, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого корніосклерального поранення лівого ока з випаданням оболонок ока, яке призвело до повної втрати зору, які згідно висновку СМЕ № 263 від 05.12.2013 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. З часу заподіяння тілесних ушкоджень відповідачка намагалася виправдати свого сина та не цікавилася здоровям сина позивача, не надала жодної матеріальної допомоги на його лікування. Протиправними діями неповнолітнього ОСОБА_5 сімї позивача була завдана матеріальна шкода в розмірі близько 50000 грн., однак жодних підтверджуючих документів він не зберіг. Моральну шкоду позивач обгрунтовує тим, що його син став інвалідом у молодому віці та позбавлений багатьох перспектив у житті. Душевні переживання дитини не можливо оцінити, а відповідач при цьому проявляє бездушне, не людське відношення до їхнього горя, яке завдане її сином. Також просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати згідно квитанцій.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивач пояснив, що відповідач не бажає в добровільному порядку надавати допомогу на лікування його сина та навіть спілкуватися з ними. На даний час його сину встанвлена інвалідність та він отримує щомісячну деражвну допомогу в розмірі близько 1000 грн. Просив стягнути судові витрати на правову допомогу в цивільному процесі, а також витрати на правову допомогу в кримінальному провадженні, оскільки ухвалою касаційного суду рішення про стягнення таких витрат було скасоване.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позов не визнали. Представник послався на те, що ухвала суду про затосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру не може бути доказом у даній цивільній справі з питань, чи мали місце протиправні дії та чи вчинені вони ОСОБА_5 Таким доказом може бути лише вирок суду, що набрав законної сили. Інших доказів, які б підтвердили факт спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, не надано.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2015 року, яка набрала законної сили 03 серпня 2015 року, до неповнолітнього ОСОБА_5 застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_3. Цією ухвалою було встановлено заподіяння малолітнім ОСОБА_5 тілесного ушкодження ОСОБА_6 у вигляді проникаючого корніосклерального поранення лівого ока з випаданням оболонок ока, яке призвело до повної втрати зору, які згідно висновку СМЕ № 263 від 05.12.2013 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. (а.с. 5-9).

Позивач ОСОБА_1 є батьком та законним представником малолітнього потерпілого у

кримінальному провадженні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до медичного висновку ОСОБА_6 проходив лікування в Державній установі Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України" з 13.10.2013 року по 01.11.2013 року з діагнозо: Проникаючого корнеосклерального поранення з випаданням оболонки ока. Гемофтальм, тяжі в склоподібному тілі. Тотальне відшарування сітківки (а.с. 13).

На підставі медичного висновку № 17 від 13 листопада 2013 року ОСОБА_6 встановлено державну соціальну допомогу як інваліду з дитиства на період з 13.11.2013 року по 30.11.2018 року та видане відповідне посвідчення серія ААГ № 043446 (а.с. 47).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Відповідно до розяснень, що містить постанова № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 454 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

Оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечними діями малолітнього ОСОБА_5 малолітньому ОСОБА_6 було заподіяно моральної шкоди зв'язку з непоправним ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя.

Така моральна шкода має бути відшкодована матірю малолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_3, оскільки вона не довела, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення нею від здійснення виховання та нагляду за своїм малолітнім сином.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 згідно довідки № 1072/02-32 від 05.08.2016 року, виданої виконавчим комітетом Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та на даний час є безробітною домогосподаркою (а.с. 41).

З довідки про склад сімї № 1207/02-33 від 30.08.2016 року, виданої Моринською сільською радою Звенигородського району Черкаської області вбачається, що ОСОБА_3 є багатодітною матірю (а.с. 48).

Враховуючи майновий стан відповідача, суд приходить до висновку, що моральна шкода підлягає до відшкодування нею у розмірі 50 000 грн., що відповідає принципу розумності та справедливості.

При вирішенні питання судових витрат суд враховує, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2016 року ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.04.2015 року змінено та виключено з її тексту рішення про стягнення із законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_3 на користь законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_1 процесуальних витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., оскільки ОСОБА_5 не мав статусу обвинуваченого, а цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся (а.с. 42-44).

Таким чином, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судові на правову допомогу в кримінальному провадженні в сумі 3750 грн. (а.с. 26, 27), а також витрати на правову допомогу в цивільному процесі в сумі 1080 грн. (а.с. 25, 40), а всього судові витрати сумі 4830 (чотири тисячі вісімсот тридцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1178 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 205, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, 50 000 (пятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правову допомогу в сумі 4830 (чотири тисячі вісімсот тридцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Повний текст рішення складено 09 вересня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд.

Суддя Т.М. Кравченко