Ухвала

іменем україни

14 вересня2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» про внесення змін до договору оренди землі, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» (далі - ТОВ «Аграрний дім ім. Горького») про внесення змін до договору оренди землі.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона згідно з державним актом на право приватної власності на землю є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,97 га на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 06 вересня 2006 року № 983, зазначена земельна ділянка передана ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» у користування строком на 10 років. Вказувала, що п. 4.2 цього договору розмір орендної плати є договірним і складає 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зазначала, що розмір орендної плати за користування земельною ділянкою збільшувався двічі - у 2006 році на - 2 %, а у 2008 році на - 3 %.

Вказувала, що у травні 2015 року вона направила на адресу відповідача пропозицію про зміну розміру орендної плати за даним договором оренди, встановивши її у розмірі 8,5 % від нормативної грошової оцінки землі, а також про внесення до договору умови про те, що перерахунок обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної ділянки у грошову проводиться виходячи з фактичної собівартості видів продукції (робіт, послуг) вирощених орендарем та наданих для розрахунку орендодавцеві, фактична собівартість, яка склалась в орендаря за минулий рік, та запропонувала внести відповідні зміни до договору оренди земельної ділянки. Проте на вказану пропозицію товариство відповіді не надало.

Враховуючи викладене, просила внести зміни до договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди під час розгляду справи встановили, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,97 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, згідно з державним актом на право власності на землю, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю від 23 травня 2001 року № 268.

06 вересня 2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» укладено договір оренди земельної ділянки, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 серпня 2008 року № 73.

Земельна ділянка була передана у користування ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки.

Відповідно до ст. ст. 13, 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотною умовою договору оренди землі є, у тому числі, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом статей 759 та 762 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладання та виконання договору найму (оренди), і договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку.

За загальними правилами, передбаченими ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

За правилами ч. 4 ст. 652 ЦК України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Тож зміна умов договору у судовому порядку є винятковим випадком, можливим лише у разі наявності одночасно всіх умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України:у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів з їх оцінки, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

О.В.Попович