Справа № 699/754/16-ц
Номер провадження 2/699/492/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2016 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Сміян А.В.

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Корсуні - Шевченківському цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд

встановив:

Позивач ОСОБА_3 пред'явив у суд даний позов і просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що являється власником даного житла. З його згоди була прописана відповідачка для отримання паспорта,яка ніколи у квартиру не вселялася і в ній ніколи не проживала. Після отримання паспорта, відповідачка добровільно знятися з реєстрації не бажає.

У суді представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали і надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_4, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду в порядку ст.74 ЦПК України у судове засідання повторно не з'явилася. Від неї також не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а тому суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів і представники позивача не заперечують проти такого вирішення справи. Підстав для ухвалення заочного рішення не має.

Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області у також суд не з'явився, третя особа не заявила про свою участь у справі і не повідомила про згоду на участь у справі, а тому справа розглянута без неї.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 дали аналогічні показання про те, що відповідачка у квартирі позивача ніколи не проживала.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

У суді встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 виданого 28 лютого 2006 року Корсунь-Шевченківською міською радою - однокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_3

Право власності на квартиру зареєстровано за позивачем на підставі вказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно 22 березня 2006 року Корсунь-Шевченківським виробничим підрозділом Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10168172 від 22 березня 2006 року.

Згідно копії будинкової книги в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4

Згідно даних технічної інвентаризації, які підтверджені технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, виготовленого 10 лютого 2006 року Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації, власником якої є позивач ОСОБА_3, однокімнатна квартира загальною площею 29,2 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м.

Згідно змісту позовної заяви та пояснень представників позивача, позивач надав дозвіл на реєстрацію у його квартирі місця проживання відповідача на прохання її матері, виключно для того щоб відповідачка мала змогу отримати паспорт громадянина України, пообіцявши, що після його отримання відповідач зніметься з реєстрації місця проживання у його квартирі. Відповідачка в дану квартиру ніколи не вселялася та ніколи в ній не жила, в родинних чи сімейних відносинах сторони не перебувають. Однак, відповідачка отримавши паспорт 10 січня 2014 року, до цього часу залишається бути зареєстрованою у даній квартирі, хоча в ній не проживає. Місце фактичного проживання відповідача є АДРЕСА_2.

Згідно довідки виданої 25 жовтня 2016 року за №60 виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради квартальний комітет №4 вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи, фактично проживає один позивач по справі ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_4 з дня реєстрації 10 січня 2014 року за вказаною адресою не проживала по даний час, фактично проживає в Чорнобаївському районі та продовжує бути зареєстрованою у квартирі, яка належить позивачу.

Згідно копії посвідчення НОМЕР_2 виданого 20 травня 2013 року Пенсійним фондом України позивач є пенсіонером по інвалідності 2 групи загальне захворювання.

П.1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Будь-які домовленості відповідача з позивачем стосовно збереження за ним права користування житловим приміщенням відсутні.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог:

1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвісно відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до приписів ст.818 ЦК України наймач та особи,які постійно проживають разом з ним,за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців). Тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимог про звільнення помешкання. Таким чином,відповідачка є тимчасовим мешканцем і після погодженого терміну реєстрації місця проживання до отримання паспорта повинна була виписатися з квартири позивача.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV (надалі Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно ст.7 зазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «Житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло.

Отже, збереження або втрата права користування житлом за відсутності мешканцем, у будь-якому випадку прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні.

Відповідно ст.ст.1,10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2 ст.59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Згідно ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Судом встановлено, що відповідачка ніколи не проживала у спірній квартирі, членом сім'ї позивача як власника житла не була, своїх речей там не зберігає, квартирою не користується, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг, не сплачує.

Відповідно до правил ст.214 ЦПК України обов'язком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

А тому, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет та підставу позову, відповідач не пред'явив зустрічний позов та протягом усього часу розгляду справи позивач не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

При задоволенні позову суд стягує з відповідача у доход держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. від сплати яких позивач звільнений на підставі п.9) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст.8,818 ЦК України, суд

вирішив :

Задовольнити позов.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Сахнівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрована АДРЕСА_1, проживає АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_3 виданий 10 січня 2014 року Корсунь-Шевченківським РС УДМС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Сахнівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрована АДРЕСА_1, проживає АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_3 виданий 10 січня 2014 року Корсунь-Шевченківським РС УДМС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 (інші відомості про особу суду невідомі) у доход держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (одержувач УДКСУ у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області, код одержувача 36777264, банк одержувача ГУ ДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, рахунок 0239, код ЄДРПОУ суду 02887711, код класифікації доходів бюджету 22030101 - судовий збір 1.2).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі,але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Савранський О.&nbsp; А.