УХВАЛА

22 квітня 2016 року м. Мукачево Справа № 303/6112/15-ц 2п/303/37/16

Номер рядка стат. звіту - 26

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Кость В.В.

при секретарі Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2015 року по цивільній справі

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

За участю:

представника заявника ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2015 року, ухваленим за результатами судового розгляду цивільної справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4КР27310126 від 29.03.2006 року задоволено позовні вимоги, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму 15276,92 грн. кредитної заборгованості, а також суму 1218,00 грн. у відшкодування судових витрат.

Відповідач звернулася до суду із заявою про скасування вищевказаного заочного рішення посилаючись на те, що належним чином не була повідомлена про розгляд справи, у звязку із зміною місця проживання. Крім того ствердила, що в неї в наявності є відомості та докази, які мають істотне значення для справи, та спростовують висновки суду про задоволення позовних вимог позивача.

Прийнявши участь у судовому засіданні, представник відповідача (заявника) заяву ОСОБА_1 та її мотиви підтримала в повному обсязі, додатково вказавши, що позивач повністю розрахувалася перед банківською установою по своїх кредитних зобовязаннях.

Крім того, висловилася про нарахування позивачем занадто великої суми пені по відношення до розміру основного боргу.

Також наголосила на обставинах щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог банківської установи, у звязку з пропуском нею строків позовної давності звернення до суду.

Представник позивача, у поданому суду запереченні на заяву та в судовому засіданні з її розгляду, не погодився з позицією відповідача щодо необхідності скасування заочного рішення, з посиланням на те, що суд належним чином повідомляв позичальника про час і місце розгляду справи за адресою вказаною у заяві на видачу кредиту. Також, і дані листа Мукачівського МВ ГУ ДМС в Закарпатській області від 24.09.2015 №4141 свідчать про реєстрацію позивача за вказаною у заяві на видачу кредиту адресою, тому суд правомірно надсилав судові виклики за місцем реєстрації позивача.

Зауважив також на тому, що у випадку зміні фактичного місця проживання, відповідач, виконуючи взяті на себе зобовязання, мала повідомити кредитодавця про зміну свого місця проживання, однак вказаного вона не зробила, і провини в цьому суду немає.

Просив звернути увагу суд на те, що подані, після ухвалення судом заочного рішення, копії квитанції жодним чином не спростовують правильності даних розрахунку кредитної заборгованості відповідача.

Заслухавши пояснення та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правовими приписами частини першої ст. 232 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, як свідчить фактичний аналіз змісту вищенаведених положень частини першої ст. 232 Цивільного процесуального кодексу України, вказана норма закону містить імперативне правило, згідно з яким, заочне рішення може бути скасовано судом лише при одночасній наявності двох взаємоповязаних підстав, а саме неявка в судове засідання відповідача та неповідомлення ним про поважність такої причини, а також посилання на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вищевикладене свідчить про те, що метою процедури перегляду заочного рішення є надання можливості відповідачу, який не брав участі у судовому засіданні з поважних причин, і при цьому був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у встановленому процесуальним законом порядку, подати суду свої обґрунтовані доказами заперечення проти позову.

У спірній по справі ситуації суд виходить з того, що відповідачем не дотримано процесуальних вимог цивільного законодавства, які б дозволяли суду дійти висновку про необхідність скасування ухваленого ним заочного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, судом, з урахуванням даних листа начальника Мукачівського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 25.09.2015 №4143 (а.с. 23), а також заяви позичальника (а.с. 7), на адресу місця реєстрації відповідача були надіслані судові повістки та копія ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення судового відправлення, в порядку передбаченому ст.ст. 74, 76 Цивільного процесуального кодексу України.

Незважаючи на це, відповідач, без поважних причин, в судове засідання по справі, яке відбулося 13 жовтня 2015 року не зявилася, про причину неявки суд не повідомляла та заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавала, у звязку з цим у справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог на підставі аналізу доказів, які були надані позивачем.

Посилання відповідача відносно того, що за вказаною у позові адресою вона не проживала, внаслідок чого не отримувала судових повідомлень судом відхиляються, оскільки підписавши заяву від 29.03.2006 №DNH4КР27310126 (а.с. 7) ОСОБА_1 взяла на себе зобовязання, зокрема, на протязі 15 днів повідомляти Банк про зміну будь-яких даних, зазначених у заяві. Вказаного відповідач не зробила, тому суд правомірно надіслав судовий виклик на адресу вказану у позовній заяві.

По відношенню до вказаних обставин суд зазначає, що за правилом частини першої ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

В свою чергу, зазначення представника відповідача (заявника) в судовому засіданні трьох взаємовиключних варіантів вирішення справи, з посиланням на відсутність заборгованості її довірительки перед кредитною установою, необхідність зменшення суми пені до суми основного боргу, а також застосування позовної давності до вимог за предметом позову не дають суду підстав для висновку про необхідність скасування заочного рішення від 13 жовтня 2015 року.

Так, подані представником відповідача копії платіжних доручень про погашення кредитної заборгованості не можуть вважатися свідченням неправильності проведених банківською установою нарахувань, зазначених у розрахунку (а.с. 4-6). Сторона по справі не тільки подає докази, а й повинна довести свої вимоги чи заперечення (ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України). Ні належного контрозрахунку зобовязань позичальника, ні будь яких обґрунтованих посилань на неправильність розрахунку банківської установи по конкретним позиціям, представником відповідача суду не подано і таких не зазначено.

Також і посилання на обставини щодо пропущення позивачем строку давності для звернення до суду з вимогою за предметом позову, у контексті з положеннями п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, а.с. 8-11) та даними розрахунку про зменшення залишку поточної заборгованості за тілом кредиту 18.07.2012 (а.с. 6) судом відхиляється, оскільки представником відповідача в однозначній та беззаперечній мірі не спростовано таких фактичних даних.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 10, 209, 210, 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2015 року - залишити без задоволення.

2. Роз'яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Кость