АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/9923/2016 Головуючий у І інстанції Яценко Н.О.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк " Експобанк" Павлюк АнтоніниАнастасіївни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Експобанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Експобанк" (ПАТ"КБ"Експобанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 10 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту і забезпечення № 253/АК-2007( далі - Договір), за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 18 000 дол. США із процентною ставкою 12 % річних та щомісячною комісією за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 09 грудня 2014 року на купівлю автомобіля.

Згідно з п. 2.2. Договору забезпеченням зобов'язання за цим договором є застава автомобіля, що купується , а саме: Daewoo Lanos TF69Y, який був придбаний за кредитні кошти.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, цього ж дня укладено договір поруки з ОСОБА_3, відповідно до умов якого остання поручилася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання боржником усіх зобов'язань за кредитним договором.

29 квітня 2015 року позивач неодноразово направляв відповідачам вимоги про повернення грошових коштів № 1104/2624, № 1104/2625, однак ці вимоги не були виконані відповідачами.

Посилаючись на те, що позичальник своїх зобов'язань, передбачених договором кредиту, належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 27 квітня 2015 року виникла заборгованість перед Банком у розмірі 42 165, 97 дол. США та 20 023, 23 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 5 396, 30 дол. США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 4 813, 77 дол. США., прострочена заборгованість за нарахованою комісією в розмірі 4 018, 70 грн., пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 15 281, 81 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в розмірі 16 674, 08 грн., пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії в розмірі 16 004, 53 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2(податковий номер НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ "Експобанк" (код 09322299) прострочену заборгованість по кредиту в сумі 3197, 41 дол. США, прострочену заборгованість по процентах в розмірі 231, 60 дол. США, пеню за тілом кредиту в сумі 517, 81 дол. США та пеню за відсотками в розмірі 26 дол. США.

В задоволені решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 894, 95 грн.

У апеляційній скарзі представник ПАТ "Комерційний банк " Експобанк" Павлюк А.А. просить рішення в частині відмови у стягненні платежів з ОСОБА_2 за період 10.12.2007 по 20.05.2012 скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 42 165, 97 дол. США та 20023, 23 грн., оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Таким чином, у зазначених межах суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду.

ПАТ " Комерційний банк " Експобанк" належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте його представник у судове засідання не з'явився і причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідачів ОСОБА_5, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Визначення поняття «зобов'язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що 10 грудня 2007 року між ВАТ"Експобанк", правонаступником якого є ПАТ"Експобанк" та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту і забезпечення № 253/АК-2007 (далі - Договір) та Додаток № 1 до цього договору і ряд Угод до нього, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 18 000 дол. США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності із процентною ставкою 12 % річних, із терміном повернення не пізніше 09 грудня 2014 року (п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору) ( а.с. 10-21).

Відповідно до п. 2.2., 2.3. Договору для забезпечення своїх зобов'язань за цим Договором позичальник передає банку у заставу наступне майно позичальника разом із правом витребування його від будь-яких осіб за правочинами позичальника : Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю - 90 360, 00 грн. .

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що позичальник повертає банку кредит у строки / терміни , що визначені графіком ( Додаток №1 до цього Договору ), але не пізніше 09 грудня 2014 року.

Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в Додатку № 1 до цього договору .

Згідно з п. 4.1. Договору сторони повинні розумно користуватися своїми правами та належним чином виконувати свої обов'язки за цим Договором.

Відповідно до п. 4.5. Договору позичальник також зобов'язується протягом строку дії цього Договору щомісячно до 9 числа сплачувати на рахунок банку № НОМЕР_3 комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом, що обліковується на позичковому рахунку в останній день місяця , що передує місяцю, у якому сплачується комісія.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої цієї статті за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно наданого позивачем графіку прогнозних погашень по кредиту ( ануїтентна схема погашення) та умов Кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно до 09 числа кожного місяця сплачувати кредит , проценти за користування кредитом та комісію( п.3.5,4.5.1, 15-16 Кредитного договору ).

З огляду на те , що умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення .

Враховуючи, що умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 9 числа кожного місяця , а процентів - до 9 числа ( включно) кожного календарного місяця , наступного за звітним , у рахунок якого вносяться кошти, комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості, що обліковується на позичковому рахунку в останній день місяця, що передує місяцю в якому сплачується комісія , то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту ( місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості з листопада 2008 року по 27 квітня 2015 року позичальник перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів і комісії, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку на 27.04.2015 року складає 42 165, 97 дол. США , що еквівалентно за курсом долара до національної валюти України гривні 970 067,36 грн. і 20 023,23 грн. ( а.с. 28)

Строк дії договору до 09 грудня 2014 року.

До суду з позовом Банк звернувся 22 травня 2015 року .

Представник відповідачів подав заяву про застосування позовної давності.

З огляду на зазначене , суд обгрунтовано відмовив у стягненні заборгованості за кредитом з листопада 2008 року по травень місяць 2012 року за спливом позовної давності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач в деякі місяці частково погашав кредит,не заслуговують на увагу, оскільки відповідач декілька разів частково погасив щомісячні платежі, а не заборгованість за кредитом, що не є підставою до переривання позовної давності, а листи позивача про надання йому даних про наявну заборгованість за кредитом не свідчать про визнання ним боргу, як вказує позивач.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором в той же день між ВАТ" Експобанк", правонаступником якого є ПАТ " Експобанк" та ОСОБА_6 і ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_6 поручилася перед кредитором за виконання позичальником Договору кредиту ( а. 1.1. Договору поруки)( а.с. 22-23).

Згідно із п. 1.4. Договору поруки порука поручителя за цим договором припиняється лише у разі неналежного виконання договору кредиту.

Отже , у договорі поруки строк її дії не встановлений.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Як встановлено судом, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 09.12.2014( а.с. 10).

Позивач звернувся до суду 26 травня 2015 року, позичальник припинив сплачувати заборгованість за кредитом з листопада 2008 року.

Унаслідок невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором 29 квітня 2015 року ПАТ"Експобанк" направило позичальнику та поручителю вимогу №1104/2625 про повернення грошових коштів ( а.с. 27, т. 1)

Однак, грошові зобов'язання ОСОБА_2 належним чином не виконав, унаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, згідно з розрахунку позивача, станом на 27 квітня 2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 42 165, 97 дол. США та 20 023, 23 грн., що еквівалентно за курсом НБУ долара до національної валюти України гривні 970 067,36 грн., з яких :

- прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 5 396, 30 дол. США;

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 4 813, 77 дол. США.;

- прострочена заборгованість за нарахованою комісією в розмірі 4 018, 70 грн.;

- пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 11.11.2008 по 27.04.2015 в розмірі 15 281, 81 дол. США;

- пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів з11.11.2008 по 27.04.2015 в розмірі 16 674, 08 дол. США.;

- пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії з 11.11.2008 по 27.04.2015 в розмірі 16 004, 53 грн. ( а.с. 28, 29, т. 1).

Зі змісту розрахунку простроченої заборгованості випливає, що Банк просить стягнути заборгованість за кредитним договором з 11 листопада 2008 року по 27 квітня 2015 року , а прострочену заборгованість по РКО з 11 листопада 2008 року і з 10.08.2010 року по 27.04.2015 ( т.1 а.с.7-9).

До суду Банк звернувся з позовом 22 травня 2015 року .

Представник відповідачів просив застосувати позовну давність до нарахувань заборгованості по кредиту , процентах, пені за прострочену заборгованість по кредиту, пені за прострочену заборгованість по процентам, прострочену заборгованість за РКО, пені за РКО( т.1 а.с. 178-180).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Згідно з п. 5.2. Договору за несвоєчасне повернення кредиту / частини кредиту та /або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу за кожний день прострочення.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Задовольняючи позов частково, суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредиту з 20 травня 2012 року в розмірі 3 197, 41 дол. США, простроченої заборгованості по процентам із застосуванням загальної позовної давності у сумі 231, 06 дол. США, пені за тілом кредиту, яка утворилась унаслідок невиконанням позичальником взятих за договором кредиту зобов'язань - 517 дол. 81 цент та пені за відсотками в розмірі 26 дол. США., оскільки зазначені вимоги заявлені в межах строків позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 261 ЦК України, та не стягнув комісію з урахуванням спливу строку позовної давності.

Відмовляючи у задоволені позову до поручителя , суд правильно виходив з того , що договорі поруки не встановлений строк договору поруки, а тому в силу ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється , якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже протягом шести місяців з моменту непогашення позичальником чергового платежу Банк вправі був пред'явити вимоги до поручителя.

Проте ці вимоги закону Банком не були дотримані, а тому суд обгрунтовано відмовив у задоволені позову і в цій частині.

За таких обставин, підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в оскаржувані частині рішення колегією суддів не встановлено .

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк " Експобанк" Павлюк Антоніни Анастасіївни відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року, в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: