АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/182/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог: Придніпровський районний відділ у м. Черкаси Управління державної міграційної служби України в Черкаській області, комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_6, третя особа КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що на даний час вона є власником квартири АДРЕСА_1, яка придбана нею на підставі акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 19 червня 2013 року.

Згідно довідки КП «Придніпровської СУБ» Черкаської міської ради від 25 червня 2013 року у даній квартирі зареєстрована її попередня власниця ОСОБА_6, але остання, як вбачається з акту від 22 липня 2013 року, складеного мешканцями будинку по вул. Різдвяна, 40 м. Черкаси та засвідченого начальником юридичного відділу КП «Придніпровська СУБ», з 2010 року не проживає у спірній квартирі і її особисті речі у квартирі відсутні.

Вважаючи, що реєстрація відповідачки в належній їй квартирі порушує її права власника, позивачка просила визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право на користування житлом у квартирі АДРЕСА_2 та зняти її з реєстрації за вказаною адресою.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2013 року позов задоволено: відповідно до ст. 71 Житлового кодексу УРСР визнано ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 та знято її з реєстрації за вказаною адресою.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2015 року заяву ОСОБА_6 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення, після чого вона оскаржила рішення суду в загальному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6, який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_7, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7, суд виходив з того, що відповідачка ОСОБА_6 більше шести місяців без поважних причин не проживає у спірній квартирі, а тому на підставі положень ст. 71 ЖК УРСР втратила право на користування жилим приміщенням у цій квартирі.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності №21629 від 25.01.1999 року квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності ОСОБА_6

В порядку виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» боргу в сумі 181442 грн. 07 коп. здійснено реалізацію вказаної квартири шляхом проведення прилюдних торгів.

Відповідно до акту державного виконавця від 19 червня 2013 року ця квартира придбана ОСОБА_7, якій 21.06.2013 року нотаріусом видано свідоцтво, підтверджуюче право власності.

21.06.2013 року право власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Після реалізації квартири ОСОБА_6 у спірній квартирі не проживає, але зареєстрована там.

Вважаючи, що в звязку з припиненням права власності ОСОБА_6 на спірну квартиру вона втратила і право на користування жилим приміщенням у цій квартирі, позивачка звернулась з відповідним позовом до суду.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу користування власником квартири жилим приміщенням у цій квартирі.

Вказані правовідносини регулюються ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Чинним законодавством України не передбачено збереження за попереднім власником квартири права користування жилим приміщенням у цій квартирі у разі переходу права власності на квартиру до нового власника.

Оскільки за результатами проведення прилюдних торгів 19 червня 2013 року право власності на спірну квартиру перейшло від попереднього власника ОСОБА_6 до нового власника ОСОБА_7, то попередній власник ОСОБА_6 після припинення її права власності на квартиру втратила і право на користування житлом у цій квартирі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття її з реєстрації, то необхідності в ухваленні окремого рішення про зняття відповідачки з реєстрації в цьому житловому приміщенні немає.

Суд на вказані обставини та вимоги закону уваги не звернув і помилково застосував до спірних правовідносин положення ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР, які регулюють правовідносини з приводу користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову з викладених підстав.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст. 317, 319, 383 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу УРСР, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог: Придніпровський районний відділ у м. Черкаси Управління державної міграційної служби України в Черкаській області, комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 114 грн. 70 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :