АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

cуддів : Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 лютого 2016 року -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом доОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

Позивач є власником земельної ділянки № 88 в садовому товаристві «Трембіта» по вул.Димківській м.Чернівців загальною площею 0,1087га кадастровий номер :23:001:1433, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31 грудня 2004 року, зареєстрованого 16 вересня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 7025242.

26 вересня 2014 року був складений акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого межі вказаної земельної ділянки закріплені в натурі межовими знаками встановленого зразка у кількості 6 штук. Додатком до акту є схема прив'язки межових знаків до об'єктів і контурів місцевості, на якій відображено, що земельна ділянка площею 0,0154га самовільно зайнята власницею сусідньої земельної ділянки № 89 ОСОБА_2

ОСОБА_2 самовільно зайняла частину належної йому

справа № 22-ц/794/522/16р. Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк Л. М.

Категорія 47 Доповідач: Перепелюк І.Б.

земельної ділянки, на якій розпочала будівництво будинку, побудувала сарай, вбиральню та встановила огорожу з металевої сітки. На його неодноразові вимоги щодо звільнення цієї частини земельної ділянки відповідач не реагує та категорично відмовляється звільнити спірну земельну ділянку.

Факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеним 21 листопада 2014 року державним інспектором сільського господарства Чернівецької області.

Висновком судової земельно-технічної експертизи було встановлено, що частина садового будинку, сарай та вбиральня ОСОБА_2 знаходяться на його земельній ділянці. При цьому експерт дійшов висновку, що земельна ділянка відповідача, яку вона фактично зайняла, накладається на його земельну ділянку площею 0,0159га.

Позивач просив зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою № 88 в садовому товаристві «Трембіта» по вул. Димківській м.Чернівців загальною площею 0,1087га, кадастровий номер :23:001:1433, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31 грудня 2004 року, зареєстрованого 16 вересня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 7025242 шляхом знесення садового будинку, сараю, вбиральні та огорожі, які встановлені нею на цій земельній ділянці.

Рішенням Шевченкіського районного суду м.Чернівців від 15 лютого 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою шляхом знесення садового будинку, сараю, вбиральні та огорожі, які встановлені нею на цій земельній ділянці та стягнуто судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, просять рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянти вважають оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Стверджують, що висновок судового експерта є суперечливим та таким, що побудований на неповних даних. Суд даних обставин належним чином не перевірив, його висновки щодо спірного землекористування є помилковими.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення - змінити з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача, як власника майна, порушене внаслідок побудови відповідачем садового будинку, сараю, вбиральні та огорожіна земельній ділянці, яка їй не належить, що перешкоджає позивачеві користуватися належним йому майном, а відтак підлягає захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, тобто шляхом знесення зазначених споруд.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 31 грудня 2004 року, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 вересня 2014 року під № 7025242, належить земельна ділянка № 88 в садовому товаристві «Трембіта» по вул.Димківській м.Чернівців загальною площею 0,1087га, кадастровий номер :23:001:1433, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджується копією договору, витягами з реєстру та Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровим планом земельної ділянки з зазначенням її розміру, конфігурації та суміжних земельних ділянок.

ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 002589, виданого 23 серпня 2004 року, є власником суміжної земельної ділянки № 89 в садовому товаристві «Трембіта» по вул.Димківській м.Чернівців загальною площею 0,1200 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджується копією акту та схематичного плану про її розміри та конфігурацію.

Згідно ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, що свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо користування такою земельною ділянкою, за винятком дій, які є правомірними відповідно до діючого законодавства

26 вересня 2014 року був складений акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого межі земельної ділянки № 88, яка належить позивачу, закріплені в натурі межовими знаками встановленого зразка у кількості 6 штук, які передані ОСОБА_1 та додатком до даного акту є схема прив'язки межових знаків до об'єктів і контурів місцевості, на якій відображено, що земельна ділянка площею 0,0154 га самовільно зайнята власницею сусідньої земельної ділянки ОСОБА_2

Факт самовільного зайняття відповідачкою частини земельної ділянки, яка належить позивачу на праві власності, підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21 листопада 2014 року, складеним державним інспектором сільського господарства Чернівецької області, з якого вбачається самовільне використання відповідачкою ОСОБА_2 частини земельної ділянки № 88 площею 0,0154 га, яка належить на праві власності ОСОБА_1

В суді першої інстанції встановлено, що трьохрічний строк позовної давності не закінчився, так як про самовільне захоплення відповідачем частини земельної ділянки позивачу достовірно стало відомо тільки у вересні 2014 році, коли це було виявлено при прийманні межових знаків відповідно до акту від 26 вересня 2014 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на висновок судової земельно-технічної експертизи № 712 від 16 жовтня 2015 року, згідно якої встановлено, що відповідно до ситуаційного плану земельних ділянок по фактичному користуванню та даних кадастрового плану і державного акту ОСОБА_1 фактично користується земельною ділянкою № 88 площею 0,0928 га, а ОСОБА_2 - земельною ділянкою № 89 площею 0,1044 га. На ситуаційному плані показана невідповідність площі 0,0315 га фактичного користування земельної ділянки відповідачки земельній ділянці, яка знаходиться у її власності відповідно до Державного акту на право власності на землю серії І-ЧВ № 002589 від 29 серпня 2004 року. Фактичне користування земельними ділянками № 88 та № 89 не відповідають даним правовстановлюючих документів та Державного земельного кадастру. Різниця в площі, зазначеної в кадастровому плані ОСОБА_1, і фактичної площі, якою він користується, становить 0,0159 га, різниця в площі, зазначеної в Державному акті на право власності на землю, і фактичної площі, якою користується ОСОБА_2, становить 0,0156 га, при цьому земельна ділянка відповідачки накладається на земельну ділянку позивача площею 0,0159 га внаслідок порушення меж.

При дослідженні земельних ділянок № 88 та № 89 встановлено, що на них збудовані садові будинки з господарськими будівлями, зі спорудженою до травня 2012 року (конкретну дату її спорудження неможливо визначити) огорожею з металевої сітки по металевим стовпчикам між ними, садовий будинок відповідачки добудований до садового будинку позивача, при цьому частина садового будинку, сарай та вбиральня ОСОБА_2 знаходяться на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_1 Відстань від садового будинку на земельній ділянці № 88, яка належить позивачу, до межі земельної ділянки № 89, яку фактично використовує відповідач, не відповідає п.3.25 ДБН 360-92, чим порушує експлуатацію садового будинку позивача.

Як підтверджується вищевказаним висновком судової земельно-технічної експертизи № 72 від 16 жовтня 2015 року, огорожа розташована на тій частині земельної ділянки, яка належить позивачу ОСОБА_1 і якою фактично користується відповідачка ОСОБА_2

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однак, даною експертизою не встановлено, які господарські споруди , яка частина огорожі та яка частина садівничого будинку ОСОБА_2 знаходяться на земельній ділянці позивача.

Висновком №785 повторної судової земельно-технічної експертизи СП «Західно- Український Експертно-Консультативний Центр» від 28.10-29.11.2016р., проведеною на підставі ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 06 травня 2016 року, встановлено наявність накладання земельної ділянки ОСОБА_2 за фактичним користуванням на земельну ділянку ОСОБА_1 згідно з каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування (ОСОБА_6П.) копії кадастрового плану земельної ділянки к.н. :23:001:1433, з площею накладання 0,0159га, проте не можливо стверджувати, що наявне накладення земельних ділянок є «самовільним зайняттям»(самовільний захват).

На частині земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_2 та яка згідно з каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування (ОСОБА_6П.) копії кадастрового плану земельної ділянки к.н. :23:001:1433, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 26913655 від 17.09.2014р. знаходиться у власності ОСОБА_1 розташовані : частина садівничого будинку площею 0,0015га (15м2), частина сараю площею 0,0012га (12 м2) та огорожа довжиною 1,69 +3,73+3,27+27,28+2,95+2,74+2,60=44,26м.

Враховуючи, що суд першої інстанції не повно встановив всі обставини справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції, на підставі п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України - змінити, зобовязавши ОСОБА_2 усунутиОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою № 88 в садовому товаристві «Трембіта» по вул. Димківській м.Чернівців загальною площею 0,1087га, кадастровий номер :23:001:1433, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31 грудня 2004 року, зареєстрованого 16 вересня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 7025242 шляхом знесення частини садівничого будинку площею 0,0015га (15м2), частини сараю площею 0,0012га (12 м2) та огорожі довжиною 44,26м.

Керуючись ст. 307, п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 лютого 2016 року в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою змінити.

Зобовязати ОСОБА_2 усунутиОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою № 88 в садовому товаристві «Трембіта» по вул.Димківській м.Чернівців загальною площею 0,1087га, кадастровий номер :23:001:1433, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31 грудня 2004 року, зареєстрованого 16 вересня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 7025242 шляхом знесення частини її садівничого будинку площею 0,0015га (15м2), частини сараю площею 0,0012га (12 м2) та огорожі довжиною 44,26м, що розташовані на цій земельній ділянці.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :