Справа № 163/2863/16-ц
Провадження № 2/163/443/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря - Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем - ОСОБА_2, який зареєстрований Головненською селищною радою Любомльського району Волинської області 10.12.1988 року, про що зроблено актовий запис за №27, та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_1». Від шлюбу у сторін народилося п'ятеро дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які на даний час є повнолітніми, а також донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка є неповнолітньою. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що спільне життя з відповідачем протягом останніх п'яти років стало неможливим через зловживання останнім спиртними напоями. Відповідач постійно приходить додому в стані алкогольного сп'яніння та безпідставно влаштовує сварки, в ході яких ображає її морально, наносить побої їй та дітям, нищить речі домашнього вжитку, тому вона неодноразово зверталась в поліцію з приводу насильства в сім"ї. Така поведінка відповідача призвела до того, що позивач з дітьми живуть в постійному страху за своє життя. На її неодноразові прохання змінити спосіб життя, останній не реагує. Ставлення відповідача до сім'ї призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин, у зв'язку із чим позивач вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх спільних дітей, а також унеможливлює їх примирення.

В судове засідання сторони не з'явились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, у своїх заявах: позивач вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити, а відповідач - проти задоволення позову не заперечив.

За викладених обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 10.12.1988 року Головненською селищною радою Любомльського району Волинської області, встановлено, що сторони уклали шлюб 10.12.1988 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №27 (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають п'ятеро дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які на день розгляду справи є уже повнолітніми, та доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка є неповнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Головненською селищною радою Любомльського району Волинської області 10.05.2007 року (а.с.4).

Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що викладені останньою доводи, які відповідачем не оспорюються, відповідають фактичним обставинам справи, за яких, в даному випадку збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.

Судом встановлено, що позивач не бажає примиритися, а відповідач, зі своєї сторони, не заперечив проти розірвання шлюбу.

Наведене у своїй сукупності приводить до висновку про неможливість збереження сім'ї, оскільки подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей.

З огляду на викладене, суд вважає, що сім'ю зберегти неможливо, шлюб між сторонами існує лише формально, а тому його слід розірвати.

Таким, що не суперечить закону, суд вважає прохання позивача про залишення їй прізвища "ОСОБА_1".

Відповідно до п. 9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3, виданого Пенсійним фондом України 22.03.2007 року, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, тому, в силу положень п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється.

За викладених обставин, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, ч.4 ст.174, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженцем с. Черемошна Воля Любомльського району Волинської області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженкою селища Головне Любомльського району Волинської області, та зареєстрований 10 грудня 1988 року Головненською селищною радою Любомльського району Волинської області, актовий запис за №27, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук