Провадження №2/760/2415/16
Справа № 760/1365/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з виплатою страхового відшкодування -

В С Т А Н О В И В:

25.01.2016 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з останнього на свою користь кошти в розмірі понесених витрат 2926, 98 грн., витрати на правову допомогу 1000,00 грн., витрати на аварійного комісара 546, 16 грн. та судовий збір.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 12 вересня 2012 року о 14.25 год. по вул. Ополчення 7 в м. Києві, керуючи транспортним засобом Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1, під час об'їзду перешкоди не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124 КУпАП.

Як зазначив позивач, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту №514 про оцінку автомобіля НОМЕР_2 складає 7024,76 грн.

Позивач пояснив, що на дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому власник пошкодженого авто НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, звернувся заявою до позивача, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6285453 з терміном дії - з 04.02.2012 до 03.02.2013.

Позивач вказав, що в зв'язку з настанням страхової події, МТСБУ 07 грудня 2012 здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 2926,98 грн.

Також, як пояснив позивач, ним додатково понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. та витрати на аварійного комісара в розмірі 546,16 грн.

А тому, позивач вказав, що у нього виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1, у зв'язку з чим 11 грудня 2012 року № 32078/3-2-05 МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, який відповідач не виконав.

Виходячи з вищенаведеного, позивач звернувся до суду та просив позов задовольнити.

09.03.2016 ухвалою судді було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 18.04.2016.

18.04.2016 на адресу суду надійшло пояснення-заперечення від представника відповідача, в якому він зазначає, що підстави для задоволення позову відсутні, просив залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на наступне.

Представник відповідача вказав, що не можливо встановити дійсну суму витрат, які були фактично понесені громадянкою ОСОБА_2, оскільки заявлена нею сума в її заяві від 29.11.2012 відрізняється від суми до сплати зазначеної в Наказі №3594 від 16.12.2012.

Окрім того, представник відповідача пояснив, що суду не було надано належного доказу на підтвердження понесених позивачем фактичних витрат на правовому допомогу та оплати аварійному комісару.

Як було зазначено представником відповідача, позивачем не було дотримано терміну позовної давності, а саме: фактично позивач звернувся до суду з позовом 15.01.2016, через 3 роки та 2 місяця, після спливу строку позовної давності, передбаченої ЦК України, клопотання про поновлення строку також відсутнє.

В судове засідання 18.04.2016 представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд без його участі.

18.04.2016 протокольною ухвалою суду явку позивача визнано обов'язковою для надання ним особистих пояснень у справі з питань, що виникли під час пояснень відповідача та які без особистих пояснень представника позивача вирішити неможливо, розгляд справи призначено на 02.06.2016.

Однак в судове засідання, призначене на 02.06.2016 представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд без його участі, позов підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Розгляд справи був призначений на 30.06.2016, проте представник позивача знову не з'явився, подав клопотання про розгляд без його участі, позов підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

У справі оголошено перерву на 08.07.2016, проте на вищевказане засідання представник позивача знову не з'явився, подав клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності та просив прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі.

У справі оголошено перерву на 10.08.2016, проте представник позивача знову не з'явився на судове засідання, подав клопотання про розгляд без його участі, позов підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Судом на обговорення поставлено питання про залишення позову без розгляду, оскільки враховуючи обставини справи, суд вважає, що без пояснень представника позивача та надання суду пояснень стосовно встановлення дійсної суми витрат, які були фактично понесені громадянкою ОСОБА_2, оскільки заявлена нею сума в її заяві від 29.11.2012 відрізняється від суми до сплати зазначеної в Наказі №3594 від 16.12.2012. неможливо вирішити справу по суті та ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

За змістом частини третьої статті 169 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 207 цього ж Кодексу позовна заява залишається судом без розгляду за сукупності таких умов: а) належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового розгляду; б) позивач повторно не з'явився в судове засідання; в) від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Незважаючи на те, що явка представника позивача була визнана судом обов'язковою, представник позивача в судові засідання не з'явився, про час розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином у порядку, визначеному статтею 74 ЦПК України.

Суд звертає увагу на те, що справа, неодноразово призначалася до розгляду, позивач належним чином, в тому числі про те, що його явка визнана обов'язковою, та у встановлені нормами ЦПК України строки, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в справі повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Таким чином, суд здійснив усі необхідні процесуальні дії для забезпечення явки позивача в судові засідання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Будучи ініціатором даного судового провадження, позивач в судові засідання не з'являється, провадженням у справі не цікавиться.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Заборона зловживання правом міститься також у статті 13 ЦК України.

Відповідно до частини шостої статті 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За правилами пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду з позовом, не з'являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк розглянути справу, зловживає своїми процесуальними правами, а тому дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 157, 169, 207, 210, 293 ЦПК, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з виплатою страхового відшкодування - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя