Єдиний унікальний номер 227/1904/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1686/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гапонова А.В.

суддів Біляєвої О.М., Канурної О.Д.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу публі-чного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Добропіль-ського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому, по-силаючись на неналежне виконання умов договору про надання фінансового лізингу DO00A+28423564 від 22.05.2013 року, просило стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла станом на 07 квітня 2016 року, в розмірі 84 287,85 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного до-говору про надання фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року банк передав відповідачу у платне користування автомобіль марки Daewoo, модель - Nexia, 2012 року випуску, тип ТЗ - седан-В, номер кузова/шасі XWB3K32EDCA232645, реєстраційний номер АА0632ОА.

В свою чергу відповідач зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з ви-конанням договору лізингу у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізинго-вих платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку вико-нання договору. У порушення вимог законодавства та вимог договору лізингу відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 07.04.2016 року утворилась заборгованість відповідача перед банком за фактич-ний строк користування предметом лізингу в зазначеному вище розмірі, яку позивач про-сив стягнути з відповідача, а також судові витрати понесені позивачем внаслідок звернен-ня з вказаним позовом до суду.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу відмовлено.

На вказане рішення ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що в частині 1 ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг» визначено форму договору фінансового лізингу договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Висновки суду про нікчемність укладеного договору у звязку з недотриманням сторонами нотаріальної форми договору (недотримання вимог ч. 2 ст. 799 ЦК України) є помилковими, оскільки зазначена норма регулює окремий вид цивільно-правових відносин найм транспортного засобу, незважаючи на схожість цих відносин, законодавством вони розділені. Отже чинним законодавством не передбачено застосування до фінансового лізингу норм, що регулюють окремі види найму. Так само не передбачено умови для обовязкової нотаріальної форми договору фінансового лізингу.

Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задоволь-нити.

Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не зявився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, досліди-вши ма¬теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оска¬ржуване рі-шення скасуванню, виходячи з наступних підстав.

При ухваленні рішення суд виходив з того, що договір лізингу містить в собі елеме-нти договору найму транспортного засобу, а тому підлягає нотаріальному посвідченню. Доказів того, що договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, було нотаріально посвідчено, матеріали справи не містять. Тому суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Але з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1, шляхом по-дання Заяви про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року, відповідно до ст.ст.633,634 ЦК України та ЗУ «Про фінансовий лізинг» приєднався до публічного договору фінансового лізингу (далі Договір лізингу), розміщеному на офіційному Веб-сайті Банку www.privatbank.ua (а.с.8-9).

При цьому сторони узгодили, що Лізингодавець, яким виступив Банк, передає Лізи-нгоодержувачу ОСОБА_1, в особисте використання предмет лізингу, а саме - авто-мобіль згідно до викладеної у додатку № 1 специфікації, а саме: автомобіль марки Daewoo, модель - Nexia, 2012 року випуску, тип ТЗ - седан-В, номер кузова/шасі - XWB3K32EDCA232645, реєстраційний номер АА0632ОА (а.с.8 зворотній бік).

Відповідно до Заяви про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року, вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір фінансового лізингу.

Згідно наявної в матеріалах справи Заяви ОСОБА_1 про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу вбачається, що строк лізингу - 60 місяців з моменту підписання Додатку 2 (Графік лізингових платежів).

Лізингоодержувач ОСОБА_1 згідно умов Договору фінансового лізингу зобо-в'язався щомісячно, в період з «21» по «25» число кожного місяця, сплачувати платежі, які складаються з:

платежа по відшкодуванню частини вартості предмета лізингу в розмірі згідно Дода-тку 2;

винагороди за користування предметом лізингу в розмірі згідно Додатку 2, якщо ін-ше не зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг;

винагороди за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу в розмірі згі-дно Додатку 2, якщо інше не зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг.

Пунктом 1.3 Заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року передбачено, що Лізингоодержувач щомісяця в період сплати сплачує щомісячний платіж в розмірі 2 204,43 грн. та відшкодовує Лізинго-давцю всі витрати Лізингодавця, що пов'язані з виконання договору, та які виникли у Лі-зингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць.

Датою підписання заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лі-зингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року є 22 травня 2013 року.

З позовної заяви позивача вбачається, що відповідач умови договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за договором лізингу, яка станом на 07 квітня 2016 року становить 84 287,85 грн. і складається з:

заборгованості по залишку вартості предмету лізингу 58 948,51 грн.,

заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу 14 911,45 грн

заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу 3433,04 грн.

заборгованості за страховою винагородою 6 994,85 грн.

Вказану заборгованість позивач підтвердив відповідним розрахунком заборгованос-ті, доданим до позову (а.с.6).

Статтями 525, 526, 625 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів циві-льного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна йо-го умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.ст.1, 3 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати дру-гій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальни-ка) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лі-зинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

У ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливос-тей, що встановлюються цим Законом.

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з ураху-ванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ч.2 ст.806 ЦК України). До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особли-вості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодав-ства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встанов-лено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Стаття 10 ЦПК України передбачає обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до статей 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином позивач надав суду докази, що підтверджують наявність договірних зобовязань між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 Відповідно до Заяви про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22 травня 2013 року, яка підписана ОСОБА_1, дана Заява ра-зом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір фінансового лізингу. Позивачем також доведено неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором фінансового лізингу, про це зокрема свідчить розрахунок забор-гованості (а.с. 6-7).

Справа не містить доказів належного виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобовязань за договором, так само і розмір обчислюваної позивачем заборгованості не було оспорено відповідачем.

Крім того судом першої інстанції було невірно застосовано правову позицію Верхо-вного Суду України у справі № 6-2766цс15, що викладена у Постанові від 16 грудня 2015 року.

Оскільки у даній справі позивач звертався до суду з позовом до лізингової компанії про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.

У цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором лізингу, відповідач із зустрічним позовом не виходив, він навіть не заперечував проти позову, оскільки по справі винесено заочне рішення без участі відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже суд першої інстанції, дійшовши висновку про нікчемність договору фінансово-го лізингу (при відсутності зустрічного позову з відповідними вимогами), вийшов за межі позовних вимог.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне за-стосування норм матеріального або процесуального права.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрун-тованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, за-явлених у суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення ска-суванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витра-ти.

За подання позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 378 грн., за по-дання апеляційної скарги 1 515,80 грн.

Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути понесені ним судові витрати у сумі 2 893,80 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд Донецької області, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «При-ватбанк» задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2016 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за договором фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22 травня 2013 року в розмірі 84 287 (вісімдесят чотири тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2 893 (дві тисячі ві-сімсот девяносто три) грн. 80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: