Справа № 489/6408/16-ц
Номер провадження 2/489/3363/16
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 грудня 2016 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Кокорєв В. В., розглянувши матеріали позовної заяви за вх. № 28952/16-Вх

за позовом про визнання права власності,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,ОСОБА_3,

встановив

Позивачем подано до суду позовну заяву про визнання права власності.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в порядку, встановленому ЦПК України, в т. ч. шляхом пред'явлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст. ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору (ч. 5 ст. 119 ЦПК України).

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив суд звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на тяжке матеріальне становище, а саме: перебування на утриманні позивача дитини - інваліда та розмір пенсії позивача 1550 грн.

Згідно з ч .2 ст. 3 вказаного Закону визначено випадки, коли судовий збір не справляється, а ст. 5 вказаного Закону встановлює перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Позивач не відноситься до категорії осіб, звільнених Законом від сплати судового збору.

Згідно ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно розяснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, на підтвердження доводів щодо тяжкого майнового стану мають бути надані докази про неспроможність сплатити судові витрати.

Відповідно до ст. 2 Декрету Кабінету міністрів України "Про державне мито" державне мито справляється за вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами і виконавчими комітетами сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, а також за видачу дублікатів нотаріально засвідчених документів.

Статтею 3 вказаного Декрету встановлені ставки державного мита, зокрема, за видачу свідоцтва про право на спадщину.

За такого суд зазначає, що у випадку реалізації прав позивача шляхом звернення до нотаріальної контори, він повинен був би сплатити державне мито за видачу свідоцтва про право на спадщину. В даному випадку, позивач звернувся до суду з даним позовом, у зв'язку з неможливістю вирішити це питання в нотаріальному порядку.

Беручи до уваги вище викладене, суд не знаходить підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за даним позовом, оскільки повідомлені нею обставини та надані на їх підтвердження документи не свідчать про неспроможність позивача сплатити судовий збір через скрутне матеріальне становище, по-перше, через те, що позивачем не надано доказів, що дитина інвалід перебуває саме на її утриманні, по-друге, розмір пенсії 1550 грн. не є мінімальним розміром пенсії, по-третє, у випадку видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом позивач повинен був би заплатити встановлений розмір державного мита.

Таким чином, позивачем не надано доказів сплати судового збору в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суддя дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя

ухвалив

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Залишити без руху позовну заяву про визнання права власності, позивач: ОСОБА_1 , відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 .

Надати позивачу строк для усунення недоліків, а саме п'ять днів з дня отримання позивачем копії ухвали. В зазначений строк позивачу необхідно надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору в повному обсязі.

В разі невиконання цих вимог у визначений строк, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п'яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя В. В. Кокорєв