Справа № 152/21/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Соколовської Т.О.

при секретарі Годованюк І.Л.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду справу за позовом Приватного підприємства "Агрофірма "Відродження" до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

11.01.2016 року ПП "Агрофірма "Відродження" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог ПП "Агрофірма Відродження" в позовній заяві зазначило, що 27 лютого 2007 року між ОСОБА_4 та ПП "Агрофірма Відродження" укладено договір оренди, відповідно до якого ОСОБА_4 надає, а ПП "Агрофірма "Відродження" в особі директора Шаргородської філії ОСОБА_5 приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,7153 га для сільськогосподарського використання, що знаходиться в адмінмежах Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, строком на двадцять років.

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до ПП "Агрофірма "Відродження" про розірвання договору оренди землі, однак рішенням суду від 11.11.2015 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Проте, ОСОБА_4 17.11.2015 року о 13 год. 15 хв., без достатніх на те правових підстав, заблокував сільськогосподарську техніку ПП "Агрофірма Відродження", вимагаючи не обробляти його земельну ділянку.

Позивач вважає, що ПП "Агрофірма "Відродження" має право використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору оренди землі від 27.02.2007 року і просить зобовязати відповідача утриматися від користування, обробітку, засіву земельної ділянки :01:003:0016 та інших дій, що можуть створити ПП "Агрофірма "Відродження" перешкоди в її користуванні та стягнути з відповідача на користь підприємства сплачений при зверненні до суду судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача ПП "Агрофірма Відродження" ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив суд зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 1,7153 га, розташованою на території Лозівської сільської ради Шаргородського району та переданою ОСОБА_4 в оренду ПП "Агрофірма "Відродження" згідно договору оренди землі від 27.02.2007 року, зареєстрованого у Шаргородському районному відділі Вінницької області регіональної філії "Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах" 20.04.2007 року за № 04:07:848:00366 шляхом утримання від використання, обробітку, засіву орендованої земельної ділянки та стягнути з ОСОБА_4 на користь підприємства судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник за довіреністю від 30.07.2015 року ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними, оскільки ОСОБА_4 перешкод в користуванні земельною ділянкою не чинив і не чинить, роботу техніки, як зазначено у позовній заяві, не блокував. У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до ПП "Агрофірма "Відродження" про розірвання договору оренди землі. Рішенням суду від 11.11.2015 року в задоволенні його позовних вимог було відмовлено. Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку. 17 листопада 2015 року ПП "Агрофірма "Відродження" розпочинало оранку поля, на якому знаходиться земельна ділянка ОСОБА_4 Під час проведення робіт на полі знаходились директор Шаргородської філії ПП "Агрофірма "Відродження" ОСОБА_6, агроном ОСОБА_7, обліковець ОСОБА_8 ОСОБА_4 підійшов до них і попросив не орати його земельну ділянку до набрання законної сили рішенням суду. Ніякого конфлікту, сварки, а тим паче блокування роботи сільськогосподарської техніки при цьому не відбувалося.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 1,7153 га на території Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН №077342, виданим Шаргородською райдержадміністрацією 28.06.2003 року (а.с. 8).

Право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку позивачем не оспорюється.

27 лютого 2007 року між ОСОБА_4 та ПП "Агрофірма Відродження" укладено договір оренди, відповідно до якого ОСОБА_4 надає, а ПП "Агрофірма "Відродження" в особі директора Шаргородської філії ОСОБА_5 приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,7153 га для сільськогосподарського використання, що знаходиться в адмінмежах Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, строком на двадцять років (а.с.5-7).

Зазначений договір зареєстрований в Шаргородському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено записи 20.04.2007 року за № 66 (а.с.7).

У липні та серпні 2015 року ОСОБА_4 звертався до директора Шаргородської філії ПП "Агрофірма "Відродження" ОСОБА_6 з заявою про розірвання договору оренди (а.с.12,15).

У розірванні договору оренди землі ОСОБА_4 відмовлено. (а.с.13,16).

31.08.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до ПП "Агрофірма "Відродження" про розірвання договору оренди землі, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні цивільною справою №152/1407/15-ц.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПП "Агрофірма "Відродження" про розірвання договору оренди землі відмовлено (а.с.30 32).

Не погодившись з рішенням Шаргородського районного суду, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку (а.с.35 37).

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області від 18.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.11. 2015 року залишено без змін (а.с.77-78).

17.11.2015 року ПП "Агрофірма "Відродження" проводилась оранка поля, на якому знаходиться і земельна ділянка ОСОБА_4 Під час проведення оранки до директора Шаргородської філії ПП "Агрофірма "Відродження" ОСОБА_6 звернувся відповідач ОСОБА_4 з проханням не виорювати його земельну ділянку до вирішення скарги апеляційним судом Вінницької області і набрання законної сили рішенням суду. Будь яких конфліктів, блокування роботи техніки 17.11.2015 року не відбувалося, перешкод позивачеві в користуванні земельної ділянки відповідачем не чинилось ні в цей день, ні на час звернення позивача до суду з цим позовом, ні на час розгляду справи судом.

За правилами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.ст. 57 - 60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

В обґрунтування позову ПП "Агрофірма "Відродження" посилалося на показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, на акт перешкоджання роботі техніки від 17.11.2015 року та на лист попередження від 20.11.2015 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 суду показали, що 17.11.2015 року ПП "Агрофірма "Відродження" проводилась оранка поля на якому, в тому числі знаходяться і земельні ділянки ОСОБА_4 та його родичів. Під час проведення оранки до директора Шаргородської філії ПП "Агрофірма "Відродження" ОСОБА_6 звернувся відповідач ОСОБА_4 з проханням не виорювати його земельну ділянку до набрання законної сили рішенням суду. Будь яких конфліктів, блокування роботи техніки 17.11.2015 року не відбувалося, перешкод позивачеві в користуванні земельною ділянкою відповідачем не чинилось ні в цей день, ні на час звернення позивача до суду з цим позовом, ні на час розгляду справи судом.

Із акта перешкоджання роботі техніки від 17.11.2015 року, складеного комісією у складі директора Шаргородської філії ПП "Агрофірма "Відродження" ОСОБА_6, агронома ОСОБА_7, обліковця ОСОБА_9, інспектора поліції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_10 вбачається, що 17.11.2015 року о 13 год.15 хв. ОСОБА_4 перешкоджав роботі техніки на полі шляхом недопускання оранки на ділянках, де знаходяться його земельна ділянка та земельні ділянки його родичів (а.с.17).

Разом з тим, зазначений в акті факт перешкоджання роботі техніки 17.11.2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 в судовому засіданні не підтвердили.

В позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 посилався також на лист ПП "Агрофірма "Відродження" від 20.11.2015 року, з попередженням ОСОБА_4 про звернення до суду у разі вчинення ним перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою.

Лист до матеріалів позовної заяви не долучений, в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 для огляду не наданий, докази в підтвердження його існування відсутні. Відповідач ОСОБА_4 запевняв суд, що листа не отримував, про його існування йому стало відомо з позовної заяви.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які гарантуються ст.ст.13, 55, 68 Конституції України, ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), та регулюють порядок виконання зобовязань відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, визначений у ст. 24 ЗУ "Про оренду землі", ст.ст. 391, 526 Цивільного кодексу України, договором оренди землі від 27.02.2007 року.

Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 68 Конституції України зобовязує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

При вирішенні даного цивільно правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні КС України в справі № 1-33/2004.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ст.792 ЦК України, ст.2 ЗУ "Про оренду землі").

Згідно із ст.125 ЗК України, в редакції що діяла на період укладення договору, право оренди земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

На підставі ч.2 ст.126 ЗК України в редакції, що діяла на період укладення договору, право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

В силу ч. 1 ст. 792 ЦК України, ст.17 ЗУ "Про оренду землі" передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Статтею 24 ЗУ "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець зобовязаний передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає вимогам договору оренди і не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Право оренди земельної ділянки позивачем ПП "Агрофірма "Відродження" сторонами не оспорюється і доказуванню не підлягає.

За загальними правилами, встановленими у статтях 509, 526 ЦК України між сторонами договору оренди виникли зобовязання, які мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства…"

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивачем у такому позові може бути і субєкт зобовязальних прав, що повязані з орендою, в даному випадку це орендар земельної ділянки - ПП "Агрофірма "Відродження".

Предметом позову є вимога позивача ПП "Агрофірма "Відродження" про усунення з боку відповідача перешкод у здійсненні ним права користування майном - шляхом утримання від користування, обробітку, засіву спірної орендованої земельної ділянки.

Підставою позову ПП "Агрофірма "Відродження" слугують посилання позивача на належне йому право користування та розпорядження майном, а також дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Згідно з вимогами діючого законодавства, об'єктом даної категорії позовів є усунення триваючого правопорушення, яке збереглося до моменту подання позову до суду.

Для задоволення вимог позивача останньому необхідно довести наявність обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей та встановлення судом факту протиправності дій відповідача.

Якщо на момент подання позову правопорушення, що є обєктом позову, припинилося, то підстав для задоволення позову у суду немає.

Таким чином, право користування має захищатися лише при доведенні факту порушення його відповідачем.

Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів в підтвердження позовних вимог та їх заперечень переконує суд, що позивачем в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів, в силу вимог ст.ст.58,59 ЦПК України, на підтвердження позовних вимог до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.13,55,68 Конституції України, ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), ст.ст.3, 10, 11, 15, 33, 57 - 60,61 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст.15, 391, 509, 526, 792 ЦК України, ст. ст.2,125,126 ЗК України, ст.ст. 17, 24 "Про оренду землі",

В И Р І Ш И В :

Відмовити Приватному підприємству "Агрофірма "Відродження" у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.О. Соколовська