У Х В А Л А

2 грудня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Сімоненко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним,

встановила:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 101 тис. 159 грн 63 коп. заборгованості за договором позики від 5 травня 2008 року, яка складається із 92 тис. 800 грн суми позики та 8 тис. 359 грн 63 коп. - 3% річних від простроченої суми, в решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 тис. 11 грн 60 коп. судового збору. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 19 листопада 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2015 року в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 5 травня 2008 року в сумі 101 тис. 159 грн 63 коп. та 3% річних в сумі 8 тис. 359 грн 63 коп., стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь позивачки суму сплаченого судового збору в рівних частках по 505 грн 80 коп. з кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 19 листопада 2015 року залишено без змін.

25 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 61, 65 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_1 посилається на постанови Верховного Суду України від 27 квітня, 18 травня, 7 вересня 2016 року, в яких, на його думку, зазначені норми матеріального права застосовано по-іншому.

Одночасно заявник звертається з клопотанням про поновлення строку для подання заяви про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції.

Оскільки заяву про перегляд судових рішень ОСОБА_1 подав 25 листопада 2016 року, при цьому на підтвердження передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави заявник послався на постанову Верховного Суду України від 7 вересня 2016 року, то процесуальних строків подання заяви, встановлених статтею 356 цього Кодексу не пропущено, тому відсутні правові підстави для обговорення клопотання про поновлення строку для подання указаної заяви.

Заява по формі й змісту відповідає вимогам статей 357-359 ЦПК України.

Згідно зі статтею 360 ЦПК України є необхідність перевірки обґрунтованості викладених у заяві доводів. З огляду на наведене є підстави для відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, суддя Верховного Суду України,

ухвалила:

Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

Надіслати копії ухвали, особам які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України В.М. Сімоненко