Справа № 301/1723/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1.20 га, які розташовані на території Вільхівської сільської ради контур 442, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабка позивачки - ОСОБА_3, яка згідно заповіту від 21.01.2003 року все своє майно заповідала позивачці. Осіб, які б мали обов'язкову частку у спадковому майні, немає. Позивачка спадщину прийняла, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок та земельні ділянки, які входять до складу спадкового майна, оскільки будинок у встановленому законом порядку не зареєстрований, а на земельну ділянку відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, розглянути справу по суті без її участі ( а.с.22).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, просила розглянути справу по суті без її участі (а.с.26).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, не зареєстрований (а.с.24). Такий був збудований бабкою позивачки ОСОБА_3 у 1956 році на земельній ділянці, відведеній для забудови та згідно погосподарської книги Вільхівської сільради власником будинку була саме ОСОБА_3 Дані обставини підтверджується довідкою Вільхівської сільської ради №548 від 12.08.2016 року (а.с. 10).

Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений (а.с.12-13). Згідно висновку обєкта оцінки вартість будинку становить 45121 грн. ( а.с.14).

Крім того, згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, ОСОБА_3, мешканці АДРЕСА_1, належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1.2 га (а.с.9). Дана обставина підтверджується і довідкою Вільхівської сільради №548 від 12.08.2016 року ( а.с.10).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 23.01.2003 року (а.с.5).

Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Вільхівської сільради 21.01.2003 року, ОСОБА_3 все своє майно заповіла внучці ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - позивачці по даній справі (а.с. 11). Вказаний заповіт не скасований і не змінений ( а.с.23).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінила прізвище на ОСОБА_1 внаслідок укладення шлюбу ( а.с.6-8).

Чоловік спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15). Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні ОСОБА_3, не має.

ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала з нею в одному будинку в АДРЕСА_1, та була малолітньою особою, тобто вступила в управління спадковим майном, та відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину (а.с. 10).

Відповідачка ОСОБА_2 є дочкою спадкодавця, однак, права на обов'язкову частку у спадщині не має. Подала до суду заяву, в якій визнала позов і не заперечувала проти його задоволення (а.с.26).

Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка спадщину за померлою ОСОБА_3 ще не оформляла та свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, та земельні ділянки загальною площею 1.20 га, які входять до складу спадкового майна, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та житловий будинок не зареєстрований ( а.с.25).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий побудований у 1956 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не пов'язувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, а також видача свідоцтв про право власності. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки згідно довідки Вільхівської сільради власником житлового будинку в АДРЕСА_1, була ОСОБА_3, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1.2 га була ОСОБА_3, спадкоємцем якої є позивачка ОСОБА_1, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549, 561 ЦК УРСР, ст.ст. 15, 16, 328 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 292 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в цілому.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1.20 га, які розташовані на території Вільхівської сільської ради контур 442 та згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 належали ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських