Справа № 234/2171/16-ц
Провадження № 2/234/1314/2016
19 квітня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Лаптєва М.В.
при секретарі Мороз К.В.
розглянувши у вікритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною,-
17.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з дійсним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 17.11.1998 року уклала з ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 угоду купівлі продажу квартири № 2 в житловому будинку № 44, по вул. Совхозна м. Горлівки Донецької області, житловою площею 38,7 кв.м; загальною площею 57,2 кв.м. Угоду було зареєстровано у Горлівській універсальній товарній біржі «Лівіалія». В той же день позивачка передала ОСОБА_2 6500 грн. 00 коп., а ОСОБА_2 передав їй у власність вищевказану квартиру, що належала йому на праві власності. Але нотаріально сторони укладений договір не посвідчували, оскільки відповідач не бажав цього робити так як вважав договір дійсним та відповідаючим чинному законодавству.
На теперішній час позивачка не може розпорядитися придбаною квартирою, оскільки договір не було нотаріально посвідчений та просить суд визнати договір купівлі-продажу № 144/98 квартири № 2 в житловому будинку № 44, по вул. Совхозна м. Горлівки Донецької області житловою площею 38,7 кв.м; загальною площею 57,2 кв.м. укладений в Горлівській універсальній товарній біржі «Лівіалія» дійсним.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності, свої вимоги підтримала в повному обсязі просила суд їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися по невідомим суду причинам. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донеччина», причини неявки суду не повідомили.
Суд, з урахуванням міркування позивача, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, встановив наступне.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Оскільки спiрнi правовідносини мiж сторонами виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору між сторонами у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормамиЦивільного Кодексу УРСР 1963 року.
Судом встановлено, що 17.11.1998 року позивачка уклала з ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 угоду купівлі продажу квартири № 2 в житловому будинку № 44 по вул. Совхозна м. Горлівки Донецької області, житловою площею 38,7 кв.м; загальною площею 57,2 кв.м. Угоду було зареєстровано у Горлівській універсальній товарній біржі «Лівіалія».
В той же день позивачка передала ОСОБА_2 6500 грн. 00 коп., а ОСОБА_2 передав їй у власність вищевказану квартиру, що належала йому на праві власності. Але нотаріально сторони укладений договір не посвідчували.
Згідно технічного паспорту на квартиру № 2 в житловому будинку № 44 по вул. Совхозній м. Горлівки Донецької області вбачається, що право власності на зазначену квартиру в Горлівському БТІ зареєстровано за ОСОБА_1
В силу положень ст.657 ЦК України (2003 року) договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст.227 ЦК України(в редакції 1963 року, який відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягає застосуванню до даних правовідносин), яка діяла на час укладання спірного договору, договір купівлі продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадян.
Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі продажу квартири в нотаріальному порядку не відбулося.
Згідност.47 ЦК України(в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише в випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього кодексу.
У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»із змінами та доповненнями розяснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми в справах про визнання недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі продажу (у тому числі при придбанні на товарних біржах).
Відповідно до ст. 220 ЦК України (2003 року) у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Вирішуючи даний спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суд приходить до переконання, що момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 657, 227 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язується з нотаріальним посвідченням угоди, а тому оскільки нотаріальне посвідчення не відбулося то вона є недійсною.
Крім того позивачкою в порушення вимог ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України не було надано суду належних письмових доказів щодо ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу.
Також слід зазначити що на теперішній час на думку суду у позивачки відсутні істотні перешкоди в нотаріальному посвідченні спірної угоди.
Аналізуючи вищевикладене суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову.
На підставі викладеного та керуючись ст. 11, 15, 16, 204, ЦК України ст. ст. 3, 10, 58, 60,88, 212 215, 218 ЦПК України, ЗУ «Про товарну біржу», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення постановлено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_4