АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

19 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, третя особа: заступник Генерального прокурора України Головний військовий прокурор Матіос Анатолій Васильович, про спростування недостовірної інформації та зобов'язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року,

встановила:

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати Генеральну прокуратуру України спростувати поширену недостовірну інформацію щодо нього впродовж 15 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду в даній справі такими способами: оприлюднити на брифінгу першого заступника Генерального прокурора України або заступника Генерального прокурора України, або службової особи Управління зв'язків з громадськістю та ЗМІ Генеральної прокуратури України, загальнодоступному для представників всі ЗМІ текст спростування поширеної відносно нього недостовірної інформації в частині причетності його до незаконного звільнення з колонії ОСОБА_3, розмістити на офіційному веб-порталі Генеральної прокуратури України повідомлення про ухвалене судом рішення, направити до інтернет-видання «Українська правда» письмове спростування поширеної недостовірної інформації.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року в задоволенні позову було відмолено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При зверненні до суду позивач зазначав (з урахуванням уточнень від 02.09.2015 р.), що 12.12.2014 р. на офіційному веб-порталі Генеральної прокуратури України було розміщено повідомлення під заголовком: «У справі ОСОБА_3 повідомлено про підозру колишньому прокурору Київської області». З тексту самого повідомлення читачі можуть зробити висновок, що ОСОБА_1, який займав посаду прокурора Київської області, причетний до незаконних дій по звільненню ОСОБА_3 з Бориспільської виправної колонії, оскільки не пояснено чим відрізняються неправомірні дії ОСОБА_1 від дій інших осіб, які саме дії вчинив ОСОБА_1 та як ці дії пов'язані із звільненням ОСОБА_3

12.12.2014 р. старший помічник Генерального прокурора України ОСОБА_4 з особливих доручень ОСОБА_5 на брифінгу для ЗМІ повідомив, що Генеральна прокуратура України пред'явила ОСОБА_1 підозру у сприянні незаконному звільненню ОСОБА_3 та оголосила його в розшук. Дослівний виступ ОСОБА_5 ще більшою мірою сприяє переконанню широкого загалу громадськості в тому, що ОСОБА_1 сприяв незаконному звільненню ОСОБА_3

14.01.2015 р. інформаційне агентство «Українські новини» з посиланням на першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_6 поширило інформацію про те, що ОСОБА_1, підозрюється у сприянні незаконному звільненню ОСОБА_3, хоча ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мали відношення до кримінального провадження.

10.02.2015 р. інтернет-видання «Українська правда» опублікувало інтерв'ю із заступником Генерального прокурора України - Головним військовим прокурором ОСОБА_8 в якому він повідомив інформацію про те, що ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні підозрюється у сприянні незаконному звільненню ОСОБА_3 При цьому не було вказано про відмінність кваліфікації діянь ОСОБА_1 від інших підозрюваних.

Вказана поширена інформація є недостовірною, оскільки ОСОБА_1 вчинив низку незаконних дій, починаючи з вечора 11.06.2014 р. з метою забезпечити повернути ОСОБА_3 до колонії, а не з метою звільнення його. Факт поширення вказаної недостовірної інформації ОСОБА_1 було завдано шкоди його честі, гідності та діловій репутації. В зв'язку з цим позивач просив оприлюднити на брифінгу першого заступника Генерального прокурора України або заступника генерального прокурора України, або службової особи Управління зв'язків з громадськістю та ЗМІ Генеральної прокуратури України текст спростування, в якому вказати про недостовірність поширеної інформації про причетність колишнього прокурора Київської області ОСОБА_1 до незаконного звільнення ОСОБА_3 та зазначити, що ОСОБА_1 не підозрюється та не підозрювався у сприянні незаконному звільненню ОСОБА_3, розмістити на офіційному веб-порталі Генеральної прокуратури України повідомлення, що колишній прокурор Київської області ОСОБА_1 не причетний до незаконного звільнення колишнього народного депутата України ОСОБА_3 від відбування покарання і він в цьому не підозрювався та не підозрюється і вказаний факт визнано рішенням Печерського районного суду м. Києва, направити до інтернет-видання «Українська правда» спростування поширеної інформації, в якому зазначити, що ОСОБА_1 не підозрювався та не підозрюється у сприянні незаконному звільненню ОСОБА_3

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яка була поширена відповідачем та яку просить спростувати позивач, стосується розслідування факту незаконного звільнення ОСОБА_7 та не стверджувалось про винуватість ОСОБА_1

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 277, 297, 299 ЦК України, Законів України «Про інформацію», «Про інформаційні агентства», «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Статтею 62 Конституції України проголошено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Представник позивача вказала в позовній заяві, що слідчими Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000526 від 25.03.2015 р. за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 і ч. 1 ст. 361; ч. 3 ст. 27 і ч. 1 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 27 і ч. 1 ст. 366; ч. 1 ст. 396; ч. 2 ст. 383 КК України. Вказане кримінальне провадження було відкрито за фактом незаконного звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_3 Вказане провадження було виділено в окреме з провадження №0000225 від 12.06.2014 р., в якому ОСОБА_1 було повідомлено про підозру.

В ст. 277 ЦК України закріплено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї або членів її сім,ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових обов'язків вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла /видала/ юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ст.ст. 297 та 299 ЦК України фізична особа має право повагу до гідності та честі та на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї гідності, честі та ділової репутації.

Статтею 29 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідно значимою.

В п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» дано роз'яснення, що у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про необхідність спростування недостовірної інформації, в якій вказується про наявність кримінального провадження відносно позивача, яке було порушено за фактом незаконного звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, є безпідставними, оскільки в порядку, визначеному ст. 275, 277 ЦК України, не може бути надана оцінка правомірності дій позивача, а відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України тільки при розгляді кримінального провадження судом має бути встановлено вину чи невинуватість позивача у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Таким чином, судом було першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 757/30161/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4074/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.