Справа № 392/297/16-ц
Провадження № 2/392/325/16
У Х В А Л А

13 травня 2016 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 15807,04 грн., при зверненні до суду представником позивача була подана заява про розгляд справи у його відсутність.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 серпня 2012 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладеного Кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Ухвалою від 15 березня 2016 року було відкрито провадження у справі, справа була призначена до судового розгляду та зобов»язано позивача надати, що підтверджують факт одержання ОСОБА_1 грошових коштів за Кредитним договором від 16 серпня 2012 року.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивачем до позовної заяви було додано Анкету-Заяву від 08 травня 2013 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження договірних відносин між сторонами.

В той же час позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором від 16 серпня 2012 року, проте жодних доказів укладання саме Договору від 16 серпня 2012 року не надає суду.

Стаття 10 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В ст.ст. 58, 59 ЦПК України серед іншого зазначається, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд роз»яснює позивачу, що йому необхідно надати на підтвердження своїх вимог, належні і допустимі докази укладання саме Кредитного договору № б/н від 16 серпня 2012 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1, оскільки з позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що саме за цим Договором позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідача, а не за Кредитним договором № б/н від 08 травня 2013 року, який ним додано до позовної заяви.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обов'язки.

Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі неможливості продовження розгляду справи у зв»язку з необхідністю подання нових доказів суд оголошує перерву на час, необхідний для цього.

Одночасно суд роз»яснює позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали справа буде розглянута на підставі наявних у ній доказів.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 208, ст.ст. 209, 210 ЦПК України,

у х в а л и в:

Оголосити у справі перерву до 08 години 35 хвилин 13 червня 2016 року, для надання можливості позивачу надати докази на підтвердження своїх вимог.

Викликати в судове засідання, осіб, що беруть участь у справі.

Копію ухвали невідкладно направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М. Кратко