Справа № 172/895/14-ц
Провадження № 4-с/172/2/16
У Х В А Л А

01.08.2016 Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Філіппова Є.Є.

секретаря - Лук'яненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії посадових осіб відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ м. Києва,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на ддії посадових осіб відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ м. Києва. В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що 30 січня 2015 року відділом державної виконавчої служби Голосіївського юго управління юстиції м.Києва було відкрите виконавче провадження - ВП №46299148 на підставі виконавчого листа №172/1937/14-ц виданого 23 січня 2015 року на підставі рішенняя Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року, про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АКСОР» на його користь 14 665,08 грн.

Однак в порушення вимог ст.5 Закону України №606-XlV «Про виконавче сення» посадовими особами відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ м. Києва не вжито заходів примусового виконання даного виконавчого листа, встановлених цим законом, для неупередженого, своєчасного, повного вчинення виконавчих дій, в результаті чого товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АКСОР» заборгувало 14 665,08 грн.

В порушення вимог ст.27 Закону України №606-XIV ВДВС, у зв'язку з відсутністю з боку ТОВ документів, що підтверджують добровільне та самостійне виконання даного судового рішення, стягнення на майно боржника не звернув, тим самим проігнорував вимоги Глави 4 та Глави 5 Закону України №606-XlV і не виніс постанови про арешт майна боржника (грошових коштів, рухомого та нерухоме майна) та оголошення заборони на його відчуження та не вніс зевідні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а також не направив її до УДАІ ГУМВС України у м. Києві для виконання.

В результаті вказаних порушень третя сторона-боржник мав можливість розпорядитись гршовими коштами, що були у нього на рахунках, зняти з обліку автотранспортні засоби, для їх подальшої реалізації в межах України, у зв'язку з чим у ТОВ на даний час не має в наявності майна за рахунок якого було можливе виконання судового рішення.

Дані обставини вказують на те, що посадовими особами ВДВС грубо порушується та ігнорується Закон України "Про виконавче провадження", де зокрема в ст.7 зазначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із Законом і не допускати у своїй діяльності порушень прав та законних інтересів громадян і юри дичних осіб.

В супереч вимогам ст.8 Закону України №606-XlV начальник ВДВС не здійснював контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою здійснення підлеглими особами виконання даного виконавчого листа.

Вважає, що грубе порушення зазначеного Закону України №606-XTV стало причиною невиконання рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року, про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю "Страхова команія "АСКОР" на його користь 14 665,08 грн. В зв'язку з чим він на сьогоднішній день позбавлений можливості отримати матеріальну компенсацію за понесені витрати.

В звязку з чим, просв суд визнати дії та бездіяльність посадових осіб відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м.Києва - протиправними.

Заявник в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги, викладені у скарзі підтримав в повному обсязі.

Представник Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився. Судові засідання неодноразово відкладалися у зв'язку з його неявкою. Приймаючі до уваги те, що Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві був неодноразово, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 року № 202/98-ВР встановлено, що Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 2 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. (ст. 6 вказаного Закону).

Судом встановлено, що 30.01.2015 року на виконання до відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ м. Києва надійшов виконавчий лист Васильківського районного суду Дніпропетровської області № 172/895/14-ц від 23.01.2015 про стягнення з ТОВ «Страхова компанія «АКСОР» на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 14665,08 грн.

Відповідно до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче гювадження" 02.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам для виконання та до відома.

Крім того, як вбачається з відповіді Головного теріторіального управління юстиції у м. Київ, 02.02.2015 року та повторно 16.06.2015 року державним виконавцем було направлено електронний запит до ДПІ України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями.

Згідно відповіді ДПС України боржником відкрито розрахункові рахунки в банківських установах.

Керуючись ст. 52 Закону, державним виконавцем 16.07.2015 винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено банківським установам до виконання.

Крім того, на підставі ст. 57 Закону, державним виконавцем 16.07.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його -чуження, про що внесено відповідні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Копію постанови направлено до УДАІ ГУМВС України у м. Києві для виконання.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладеніобставини, оцінюючи всі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими, недоведеними, а тому не підлягають задоволенню. Будь-яких порушень при вчиненні виконавчих дій з боку державного виконавця, судом при розгляді справи не встановлено, а отже відсутні підстави для задоволення вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208, 210-218, 383-389 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії посадових осіб відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ м. Києва залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: