АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Куркіній І.В.

за участю осіб:

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року задоволено заяву ПАТ КБ «Надра» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Визнано поважною причину пропуску строку на пред'явлення виконавчого листа № 2/759/3935/13 від 08.06.2016 року по боржнику ОСОБА_1 до виконання. Поновлено пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа №2/759/3935/13 від 08.06.2016 року на виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22.11.2013 року у цивільній справі ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Справа № 759/7654/13
№ апеляційного провадження:22-ц/796/13451/2016
Головуючий у суді першої інстанції: О.В.Ульяновська
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ПАТ КБ «Надра» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. В обґрунтування посилались на те, що на їх думку, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про поважність причин пропуску ПАТ «КБ «Надра» строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, оскільки мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до постанови Національного банку України № 452, на який посилається стягувач, закінчився 10 лютого 2010 року. Рішення було ухвалено Святошинським районним судом м.Києва 22.11.2013 року, тобто через 2,5 роки після закінчення мораторію, та набрало законної сили 30.01.2014 року.

Зазначили, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням вимог ст. 6 ЦПК України, оскільки судова повістка ОСОБА_1 не направлялася. Вказали на те, що призначення у банку тимчасової адміністрації не можна вважати поважною причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вона припинила діяти до набрання рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2013 року законної сили. Вважають, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки заявником не надано жодних належних чи допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання більше двох років, не надано доказів на підтвердження звернення до суду із заявою про видачу виконавчого листа у даній справі з 30.01.2014 року по 28.03.2016 року.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з викладених підстав.

Представник ПАТ КБ «Надра» у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у відповідності до вимог закону. Колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за його відсутності з урахуванням вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, оскільки неявка вказаної особи в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що визначений законом строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання був пропущений Банком з поважних причин.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновок суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2014 року, позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 задоволено частково.

На підставі даного рішення суду, за заявою Банку 08 червня 2016 року Святошинським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 2/759/3935/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитом у сумі 71905,75 грн., що є еквівалентом 8996,09 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків в розмірі 21079,17 грн., що є еквівалентом 2637,02 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 1000,00 грн., штраф за порушення умов кредитного договору в сумі 1000,00 грн., а також 949,85 грн. судового збору.

У червні 2016 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення вище зазначеного виконавчого листа до виконання. В обґрунтування поважності причин пропуску строку пред'явлення до виконання виконавчого документу Банк зазначив, що вказаний строк було пропущено у зв'язку з призначенням тимчасової адміністрації банку, послабленням контролю за юридичним супроводом судових справ та великою кількістю позовних заяв.

На підтвердження вказаних обставин заявником було надано копію постанови Правління Національного банку України від 10 лютого 2009 року №59 «Про призначення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», копію статуту ПАТ «КБ «Надра» затвердженого наказом тимчасового адміністратора ПАТ КБ «Надра» №52 від 26.01.2011 року.

Так, постановою Правління Національного банку України від 10.02.2009 року №59 «Про призначення тимчасової адміністрації у Відкритому акціонерному товаристві Комерційному банку «Надра» призначено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік (з 10.02.2009 року по 10.02.2010 року), мораторій на задоволення вимог кредиторів введено з 10.02.2009 року до 10.08.2009 року, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05.08.2009 року №452 продовжений мораторій на задоволення вимог кредиторів з 11.08.2009 року до 10.02.2010 року, крім зобов'язань за договорами банківських вкладів (депозитів), договорами банківських рахунків, а також за зобов'язаннями щодо переказу коштів у межах лімітів, установлених тимчасовим адміністратором банку і погоджених Національним банком України.

Як зазначає заявник, в період роботи тимчасової адміністрації був проведений значний обсяг заходів щодо реструктуризації дебіторської та кредиторської заборгованості банку, кризові явища в економіці зумовили зростання неплатежів за кредитним договорами, в результаті чого збільшилась кількість судових справ щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами. Водночас кризові явища в банківській сфері та фінансові труднощі з якими зіткнувся ПАТ «КБ «НАДРА» в цей період зумовили значне звільнення працівників банку, у тому числі й серед юристів юридичного департаменту, в результаті чого контроль за юридичним супроводом судових справ був значно ослаблений. Під час проведення повторної інвентаризації справ в сейфах Управління претензійно-позовної роботи по кредитам із забезпеченням ДПАРБ ПАТ «КБ «Надра» було виявлено виконавчі листи строк пред'явлення до виконання яких минув, рішення судів по яким виконавчі листи представниками ПАТ «КБ «Надра» не отримувались.

Також, причиною пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання є велика кількість справ, близько 4500, за позовами ПАТ «КБ Надра», що знаходяться в провадженні різних судів України.

Вказані обставини зумовили пропуск ПАТ «КБ Надра» строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.129 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвеція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно - правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Не можна уявити, щоб стаття 6Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для досягнення мети статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду»(рішення у справі «Горнсбі проти Греції», від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Щодо питання поновлення процесуальних строків національними судами, Європейський суд з прав людини зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року, пункт 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями ( рішення у справі «Герін проти Франції» від 29 липня 1998 року, пункт 37).

Європейський суд у своїх рішеннях також відзначає, що правило регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавленіособи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, пункт 45).

Колегія суддів з урахуванням зазначених обставин та враховуючи факт невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є неприпустимим, вважає, що наявні підстави для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вказані ПАТ КБ «Надра» обставини є поважною причиною пропуску ним строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання в річний строк встановлений законом, як наслідок, наявність підстав для його поновлення.

Колегія суддів відхиляє твердження ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 щодо порушення судом вимог статті 6 ЦПК України, оскільки зазначене висновків суду першої інстанції не спростовує, а законом надано суду право проводити розгляд даної заяви у відсутність осіб, які беруть участь у справі, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 після ухвалення рішення суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, не приймав жодних зусиль спрямованих на його виконання, що свідчить про порушення з його боку права Банку на виконання судового рішення, враховуючи, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, а виконання судового рішення є обов'язком відповідача з часу набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, задовольняючи заяву ПАТ КБ «Надра» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у даній справі, суд першої інстанції діяв згідно норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального та матеріального права, тому підстав для скасування ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а відтак апеляційну скаргу суд відхиляє, а постановлену судом першої інстанції ухвалу залишає без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п. 1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: