Справа № 308/5933/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Сочка І.І.

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів , -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 року, якою провадження по справі закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даної ухвали та направлення справи в суд першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції мотивував це тим, що предметом саме спору, тотожність якого є підставою для застосування ст. 205 ЦПК України, у справі № 308/6949/14-ц є обставини у сімейних правовідносинах, щодо яких у сторін виник спір, з приводу стягнення пені за несплату заборгованості по аліментам, який є тотожним до характеру і змісту спірних правовідносин, а отже, і предмету спору у даній справі №308/5933/15-ц, а саме, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитися колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З аналізу даної норми слідує, що закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає сторонам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2014 року у справі № 308/6949/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату заборгованості по аліментам в розмірі 197663,58 грн. відмовлено у задоволенні позову, яке набрало законної сили 27 березня 2014 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2015 року у справі №308/8314/15-ц, у вказаному рішенні виправлено описку, а передостанній абзац його мотивувальної частини викладено у наступній редакції: «Беручи в сукупності наведені вище обставини, за яких вимоги позивачки про стягнення з відповідача пені з 14.05.2010 року по 03.04.2014 року не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені по аліментам, за вказаний період не має, а тому у задоволенні поданого ОСОБА_1 позову слід відмовити».

В подальшому, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів з 14.05.2013 р. по 02.04.2014 року.

З даного позову вбачається, що відсутня тотожність розміру пені, оскільки при зверненні з позовом у 2014 році про стягнення пені по заборгованості аліментів розрахунок здійснювався за період з 14 травня 2010 року по 30 квітня 2013 року та розмір позовних вимог складав 197663,58 грн., а позовними вимогами у справі №308/5933/15-ц є стягнення 71307,18 грн. пені за прострочення сплати аліментів за період з 14.05.2013 року по 02.04.2014 року.

Тобто підстави позову не є аналогічними попереднім, що виключає можливість застосування зазначеної норми ЦПК України.

Посилання суду на ухвалу про виправлення описки від 04.08.2015 року не можна брати до уваги, оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, для закриття провадження по справі, а тому ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 року, відповідно до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 року скасувати.

Матеріали справи повернути до Ужгородського міськрайонного суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді