Справа № 301/1093/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю прокурорів Шерстяних О.О., Сити Ю.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 районна державна адміністрація Закарпатської області як орган опіки та піклування та прокурор Іршавського району, про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою прокурора Іршавського району О. Опішняка на рішення Іршавського районного суду від 6 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 29.05.2015 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4 мотивуючи наступним. Сторони 07.12.2002 уклали шлюб, у якому 02.01.2003 народилася донька ОСОБА_4. Подружнє життя не склалося, у січні 2006 р. дружина залишила позивача та дитину і поїхала до Криму, відтоді дитиною не цікавилася, не телефонувала, не писала листів, жодного разу не приїздила. Спроби позивача організувати побачення матері з дитиною виявилися невдалими, а потім звязок взагалі перервався, зараз місце проживання матері дитини позивачу невідоме. Отже, протягом девяти років мати не цікавилася донькою, не займалася її вихованням, не брала участі в її житті, дитина матір не памятає, її фактично замінила бабуся. Зазначені обставини підтверджуються відповідними доказами.

Посилаючись на тривале ухилення відповідача від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, ОСОБА_1 з підстав, передбачених ст.ст. 164, 165 СК України, просив позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, Балаклавський район, вул. Коломенська, 16, батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Іршавського районного суду від 06.07.2015 позов задоволено: позбавлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, Балаклавський район, вул. Коломенська, 16, батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто з відповідача на користь позивача 243,60 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду оскаржив прокурор Іршавського району О. Опішняк, вказує на його незаконність та необґрунтованість. На думку прокурора, одержавши пояснення представника позивача про те, що мати дитини поїхала до Криму провідати бабусю, а не з метою покинути дитину, і, при цьому, вже на другий день її телефон не відповідав, а листи стали повертатися без вручення адресату, суд не мав достатніх підстав вважати поведінку відповідача винною, спрямованою на умисне ухилення від виконання батьківських обовязків. Суд не взяв до уваги рекомендацію комісії з питань захисту прав дитини Іршавської РДА про необхідність ініціювати питання про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутньою, до того ж, висновку органу опіки та піклування зі спірного питання в справі немає. Окрім цього, суд не виконав належно вимог процесуального закону щодо повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. Апелянт просить передчасне рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини скасувати, у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів Шерстяних О.О. і ОСОБА_5, які апеляцію підтримали, розглянувши відповідно до ст. 305 ч. 2 ЦПК України справу у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності. Рішення суду правильне по суті, справедливе та відповідає обставинам справи.

Встановлено, що уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, і уродженка м. Стаханова Луганської області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали 07.12.2002 шлюб, у якому 02.01.2003 народилася донька ОСОБА_4 (а.с. 5, 6). Довідками виконкому Брідської сільради від 24.03.2015 № 355, від 23.04.2015 № 474, актом комісії Брідської сільради від 16.04.2015 № 103 (а.с. 7-9), показаннями допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, іншими матеріалами справи стверджується, що в будинку № 6 по вул. Молодіжній в с. Брід зареєстровані позивач ОСОБА_1, донька сторін ОСОБА_4 та інші члени сімї ОСОБА_4, тоді як мати дитини ОСОБА_4 з 2003 року не проживає в с. Брід, не зареєстрована в селі, де з 2006 року її взагалі не бачили. Опитана судом першої інстанції донька сторін ОСОБА_4 повідомила, що її батько надсилає з-за кордону подарунки, одяг, цукерки, вона спілкується з батьком «по скайпу», батько цікавиться її здоровям, навчанням і т.ін., надсилає кошти, за які бабуся їй купляє все необхідне, а про маму їй взагалі нічого невідомо, вона її не памятає, мати не телефонує, не присилає листівки.

З рішення комісії з питань захисту прав дитини Іршавської РДА від 13.05.2015 № 25 убачається, що Служба у справах дітей Іршавської РДА перевіряла обставини щодо виконання ОСОБА_4 обовязків матері і встановила, що та не проживає разом із донькою ОСОБА_4 з 2003 року, не займається її вихованням, не бере участі в її утриманні, мати дитини зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5, батько дитини ОСОБА_1 працює за кордоном (у США), повністю утримує дитину, а вихованням дитини у відсутність батька займається бабуся ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 13).

Водночас, судом першої інстанції не був одержаний висновок органу опіки та піклування з питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, як це вимагається положеннями ст. 19 ч.ч. 4, 5 СК України.

Виходячи з вимог ст. 19 ч.ч. 4, 5 СК України та керуючись ст. 45 ч. 3 ЦПК України, на стадії апеляційного розгляду справи суд ухвалами від 22.09.2015 і від 10.11.2015 зобовязав Іршавську РДА як орган опіки та піклування подати апеляційному суду висновок щодо розвязання спору (а.с. 78-79, 93-94). Висновком від 26.11.2015 вих. № 02-33/2726 орган опіки та піклування визнав за доцільне позбавлення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і виходив, при цьому, з того, що мати не проживає з донькою з 2003 року, не займалася і не займається її вихованням, не бере участі в її утриманні, мати дитини зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5, батько дитини ОСОБА_1 працює за кордоном (у США, м. Нью-Йорк), повністю утримує дитину, а вихованням дитини у відсутність батька займається бабуся ОСОБА_8 (а.с. 114). Разом з висновком від органу опіки та піклування серед інших матеріалів надійшла й копія паспорта громадянина України серії ВР № 053277, виданого 09.12.2002 ОСОБА_2 Іршавським РВ УМВС України в Закарпатській області, з відміток в якому випливає, що 09.12.2002 вона була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_7, 05.06.2003 була знята з реєстрації, 17.11.2003 була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_8 у Балаклавському районі м. Севастополя, 21.11.2003 Балаклавським РВ УМВС України в м. Севастополі до паспорта вклеєно фотокартку ОСОБА_4 (а.с. 128).

Зясовуючи обставини, що мають значення для вирішення справи за апеляцією прокурора (про реєстрацію ОСОБА_4, перебування її в розшуку як безвісно відсутньої тощо), апеляційний суд одержав лист ГУ НП в Закарпатській області від 25.11.2015 № 10/49 (а.с. 109), дані ГУ ДМС України в Закарпатській області (а.с. 101) з інформацією про те, що гр-ка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно обліків поліції в розшуку не перебуває, покарання в місцях позбавлення волі не відбуває, кримінальні провадження щодо неї не відкривалися, 05.06.2003 була знята з реєстрації за адресою: Іршавський район, с. Брід, вул. Комсомольська (Молодіжна), 6 до м. Севастополя на постійне місце проживання.

Апеляційний суд установленим порядком (ст.ст. 74, 76 ЦПК України) повідомляв відповідача ОСОБА_4 по час і місце розгляду справи, судова повістка була повернута суду органом поштового звязку з відміткою «порушений порядок відправляння» (а.с. 105, 106).

За посиланням http://ukrposhta.ua/do-uvagi-kliyentiv-10 на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» міститься оголошення такого змісту: «3/27/2014 До уваги клієнтів! Починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. За даних обставин УДППЗ «Укрпошта» не має можливості пересилати поштові відправлення до півострова Крим. Враховуючи ситуацію, що склалася, Укрпоштою призупинено приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим.».

За таких особливих обставин та з урахуванням положень ст. 8 ч. 8 ЦПК України, передбаченим цивільним процесуальним законом способом виклику відповідача в судове засідання є публікація оголошення у пресі (ст. 74 ч.ч. 9, 10 ЦПК України). У газеті «Урядовий курєр» за 24.12.2015 (№ 241) опубліковано повідомлення про виклик ОСОБА_4 в судове засідання Апеляційного суду Закарпатської області, призначене на 10-00 к.ч. 19.01.2016 (а.с. 135), у це засідання відповідач не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотання з приводу розгляду справи від нього не надходили.

Виходячи з викладеного, колегія суддів констатує, що висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позову та про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини є правильним по суті. Мати полишила дитину у малолітньому віці і щонайменше з 2006 року не мала з нею жодного контакту, не цікавилася життям, здоровям, розвитком дитини, не опікувалася нею, не утримувала, не проявляла жодних ознак материнської турботи про дитину та інтересу до неї тощо. Мати проживає окремо від дитини, зареєструвалася в іншому місці проживання, при цьому, жодних даних і доказів про наявність у матері поважних причин для таких дій, перешкод у спілкуванні з дитиною у справі немає. Обставини справи приводять до висновку, що такі дії ОСОБА_4 були ініціативними та свідомими.

Суд першої інстанції правильно по суті застосував норми, зокрема, ст. 7 ч.ч. 6, 9, ст. 15 ч.ч. 1, 4, ст.ст. 141, 150, 151, 155, ст. 164 ч. 1 п. 2, ч. 3, ст. 165 СК України, якими вони регулюються і відповідно до яких батьки мають не лише права, але й обовязки щодо дитини, щодо її виховання, утримання, зобовязані виконувати ці обовязки добросовісно, в інтересах дитини та сімї, а невиконання або ухилення від виконання сімейних обовязків, зокрема, від виконання обовязків по вихованню дитини, може бути підставою для позбавлення матері батьківських прав щодо дитини.

Доводи апеляції щодо відсутності підстав вважати поведінку матері винною надумані, необґрунтовані, не враховують дійсних обставин справи, для зясування яких прокурор, який мав відповідні можливості, не вживав жодних заходів протягом усього часу розгляду справи судами, ці доводи виходять з припущень, на яких доказування ґрунтуватися не може (ст. 60 ч. 4 ЦПК України). Суд першої інстанції обґрунтовано вважав дії матері, яка відмовилася від виконання свого обовязку з виховання дитини, винними, такими, що дають підстави для задоволення позову.

Стосовно відсутності в справі на час її розгляду судом першої інстанції висновку органу опіки та піклування щодо розвязання спору доводи апеляційної скарги самі по собі вірні. Місцевому суду належало до ухвалення рішення в справі забезпечити надходження такого висновку. Поряд із цим, відповідний висновок був одержаний на стадії апеляційного розгляду справи, особа, яка подала апеляцію, з таким була обізнана і жодних заперечень щодо обґрунтованості висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, доказів, які б спростовували такий висновок, апеляційному суду не подала.

У частині повідомлення судом першої інстанції відповідача про час і місце розгляду справи апеляція не враховує дійсних обставин, які обєктивно впливають на порядок і спосіб такого повідомлення у даній конкретній справі.

Відтак, правильність по суті та справедливість рішення суду першої інстанції не спростовані прокурором, відсутність висновку органу опіки та піклування на час ухвалення рішення не призвела до неправильного вирішення справи по суті, оскільки фактичні обставини справи судом були встановлені в достатній мірі для прийняття відповідного рішення, а доводи і докази, якими обґрунтовувався позов, не були в належний процесуальний спосіб спростовані. Відповідний висновок у подальшому був одержаний. Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, тож на підставі ст. 308 ЦПК України апеляцію слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Іршавського району О. Опішняка відхилити, рішення Іршавського районного суду від 6 липня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 420,00 грн в дохід держави у відшкодування витрат, повязаних із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді