УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ», третя особа - ОСОБА_5, про розірвання договору про участь у будівництві, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 6 квітня 2005 року між забудовником - акціонерним товариством закритого типу «Макрокап Девелопмент Україна», реорганізованого у товариство з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» (далі - ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна»), і ОСОБА_5 укладено договір про участь у будівництві, предметом якого є трикімнатна квартира тип 3-А, площею 120,93 кв. м, на четвертому поверсі у новобудові по вул. Леніна у м. Харкові (ЖК «Нова Шатилівка»). 7 квітня 2005 року ОСОБА_5 повністю внесла у касу забудовника суму вкладу у розмірі 389 858 грн. 8 грудня 2011 року між ТОВ Макрокап Девелопмент Україна», ОСОБА_5 та ним було укладено угоду про переуступку вимоги, за умовами якої право вимоги за договором про участь у будівництві перейшло до нього. Запланований та відкоригований сторонами термін здачі об'єкта будівництва в експлуатацію - жовтень 2014 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 лютого 2012 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 і ТОВ «Макрокап Девелопмент», за умовами якої сторони, зокрема, погодили, що при порушенні забудовником строків та обсягів виплати пені, передбаченої п. 2.1 цієї угоди, учасник має право в безспірному односторонньому порядку розірвати договір шляхом направлення забудовнику повідомлення про його розірвання. Договір вважається розірваним з дня отримання такого повідомлення забудовником. Забудовник у строк 30 днів з дня розірвання договору зобов'язується повернути учаснику його вклад у повному обсязі.

При розірванні договору у зв'язку з порушенням строків завершення будівництва об'єкту забудовник зобов'язався у строк 30 днів з моменту розірвання договору повернути учаснику його вклад у сумі 389 858 грн.

У строк 60 днів з моменту розірвання договору відшкодувати учаснику моральну шкоду у сумі, що дорівнює різниці в офіційних курсах долара США, встановлених Національним банком України, на момент укладення договору та на момент його розірвання, виходячи із суми вкладу учасника, а саме - 389 858 грн.

4 вересня 2014 року та 3 жовтня 2014 року відповідач був повідомлений про намір розірвати договір про участь у будівництві, однак вищевказаних умов мирової угоди не виконав.

З урахуванням зазначеного позивач просив стягнути солідарно з ТОВ «Макрокап Девелопмент» та ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ» на його користь суму вкладу у розмірі 389 858 грн та суму різниці в офіційних курсах долара США згідно з п. 2.6.2 мирової угоди, визнаної ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 лютого 2012 року, у розмірі 1 436 897 грн 50 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Макрокап Девелопмент» на користь ОСОБА_4 суму вкладу у розмірі 389 858 грн та 300 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні позову до ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ» та решти позовних вимог до ТОВ «Макрокап Девелопмент» відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2016 року рішення районного суду та додаткове рішення в частині задоволення позовних вимог до ТОВ «Макрокап Девелопмент» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення про повне задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ухвалою господарського суду Харківської області від 21 січня 2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Отже, відповідно до вимог ст. ст. 1, 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» воно не може виконувати як грошові зобов'язання, так і зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання. Крім того, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Апеляційний суд також вірно зазначив про відсутність підстав для солідарної відповідальності ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ», так як зазначене товариство угод з ОСОБА_5 не укладало.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик