Пров. № 2/409/1579/16
Справа №409/2230/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2016 року смт.Білокуракине
Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді: Третяка О.Г.
при секретарі: Бушлі О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на заставлене майно, -
Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання 01 листопада 2016 року, 29 листопада 2016 року та 21 грудня 2016 року не зявився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий Курєр»
21.12.2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Згідно до ст. 6 ЦПК України, судом вжиті всі можливі заходи про гласність й відкритість судового розгляду, забезпечений доступ до правосуддя.
На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав.
Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як зазначено в ст. 572 та ст.573 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому.
Як зазначено у ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задоволити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. А відповідно до ч. 1 та ч. 6 цього Закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Згідно з Договором застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення Заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором та/або цим Договором. Звернення стягнення здійснюється за вибором Заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття Заставодержателем Предмета держави у власність чи шляхом продажу Застоводержателем Предмету застави третій особі.
Відповідно до ч. 1 ч. 2ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно дост. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбаченихст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, у вигляді судового збору, сплаченого при подачі позову, у розмірі 687 грн. 94 коп.
Керуючись ст.ст.526,572,573,590 ЦК України, ст.ст.19,20 Закону України «Про заставу», ст. 25,26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати у розмірі 687,94 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Білокуракинського районного суду
Луганської області ОСОБА_3