ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

05 вересня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастів в приміщенні суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, 27.01.2014 року о 17.00 год., відповідач рухаючись по вул.. Фрунзе в м. Фастів Київської області, керуючи транспортним засобом Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст.. 124 КУпАП. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів.

Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати спричинені збитки, власник пошкодженого автомобіля ВАЗ 2101 дн.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, звернулася до позивача з заявою про відшкодування збитків, відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п. 41.1 ст. 41), позивачем було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач просив суд стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі - 9184,75 грн., витрати на правову допомогу - 1500,00 грн.; витрати на послуги аварійного комісара - 1310,00 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 1378,00 грн..

В судове засідання представник позивача не з'явився надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечував.

Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання не з'являвся, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав.

Оскільки, представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 27.01.2014 року 0 17.00 год. Рухаючись по вул.. Фрунзе в м. Фастові Київської області, керуючи транспортним засобом Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1, під'їхавши до перехрестя з головною автодорогою не впевнившись в безпеці руху і в тому, що не створить перешкод для інших учасників руху, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по своїй смузі руху головної автодороги, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.04.2014 року відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з положень 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Судом встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, положенням ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно з п. 41.1. а) Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 отримав пошкодження, в зв'язку з чим власник ОСОБА_3, 25.09.2014 року, звернулася до позивача із відповідною заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування (а.с. 4).

На підставі вищенаведеної норми закону, позивачем згідно Наказом №5491 від 24.10.2014 року було здійснено виплату в розмірі 9184,75 грн. (а.с 9), крім того позивачем було сплачено послуги аварійного комісару за огляд пошкодженого автомобіля та визначення розміру завданої шкоди у розмірі 1310,00 грн.(а.с. 11), усього в сумі 10494,75 грн., що підтверджується, платіжними дорученнями №7869 від 27.10.2014 р., №8076 від 06.11.2014 р..

Судом встановлено, що на адресу відповідача було направлено лист-пропозицію відшкодувати витрати позивача в добровільному порядку, але відшкодування витрат в добровільному порядку відповідачем здійснено не було (а.с. 30 ).

У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

Судом достовірно встановлено, що дана ДТП мала місце з вини відповідача.

Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення в порядку регресу з ОСОБА_1 витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі понесених витрат 9184,75 грн. та витрат на послуги аварійного комісару у розмірі 1310,00 грн., підлягає задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат у вигляді правової допомоги, суд не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами та іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, допомога позивачу надавалася представником за довіреністю, а не адвокатом чи особою передбаченої у ст. 56 ЦПК України.

Отже, вимоги про стягнення оплати правової допомоги, на думку суду є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. ст. 993, 1191, 1192, 1194 ЦК України; ст. 12,22, 38, 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

В И РІ Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат у сумі 9184 (дев'ять тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 75 (сімдесят п'ять) коп., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1310 (одна тисяча триста десять) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста вісімдесят) грн. 00 коп..

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ