Справа № 344/408/16-ц
Провадження № 2/344/2444/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування неправдивої інформації,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 18/12/2015 р. відповідач зробив публічну заяву в мережі «Facebook», в якій звинуватив позивача, народного депутата України у наступному: представниками ПП «Станіслав-транс», які є складовими бізнес імперії позивача вводяться в оману поважні громадські активісти; позивач, використовуючи авторитет народного депутата України зумів переконати деяких місцевих активістів та налаштувати їх проти відповідача, відстоючи при цьому власні інтереси. На жаль, прийнявши присягу на вірність Україні та прикриваючись принципами та учасниками Революції гідності, позивач покриває недобросовісну конкуренцію і втручається у підприємницьку діяльність, сама використовуючи методи часів Януковича. На думку позивача зазначена інформація не відповідає дійсності, а тому він просив визнати її недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, ганьбить ділову репутацію, та просив зобов`язати відповідача спростувати вказану інформацію, стягнути з відповідача моральну шкоду.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.

Відповідач повторно не з`явився в судове засідання.

Відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_3 проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідач належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду спору за його участі. Отже він реалізував своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповіача було достатньо часу для подання суду доказів, доводів та обґрунтувань. Задля реалізації принципу юридичної визначеності спір підлягає розглядові.

Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так позивач надав пояснення та текст, поширений відповідачем у соціальній мережі.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Таким чином в ст. 277 ЦК України передбачено право на визнання інформації недостовірною, але не гарантовано право на визнання її такою, що ганьбить ділову репутацію, що є підставою позову та, відповідно до ст. 215 ЦПК України, не підлягає встановленню в резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Отже обов`язок доказування обставин завдання шкоди, її розміру, обґрунтованого розрахунку розміру покладено на позивача.

Однак позивачем не доведено обставини завдання йому моральної шкоди, в позові відсутній будь-який розрахунок моральної шкоди, не зазначено яку саме моральну шкоду було завдано і чому її може бути компенсовано грошовими коштами в сумі 100000 гривень.

Так, в п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково;

визнати недостовірною, розповсюджену ОСОБА_2 інформацію про те, що: представниками ПП «Станіслав-транс», які є складовими бізнес- імперії народного депутата ОСОБА_1 Солов`я вводяться в оману поважні громадські активісти; ОСОБА_1, використовуючи авторитет народного депутата України зумів переконати деяких місцевих активістів та налаштувати їх проти ОСОБА_2, відстоючи при цьому власні інтереси. На жаль, прийнявши присягу на вірність Україні та прикриваючись принципами та учасниками Революції гідності, ОСОБА_1 покриває недобросовісну конкуренцію і втручається у підприємницьку діяльність, використовуючи методи часів Януковича та зобов`язати ОСОБА_2 спростувати вказану інформацію у мережі «Facebook»;

в іншій частині позову відмовити;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,2 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський