Справа № 487/3726/16-ц
Провадження № 2/487/2035/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 року Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: головуючий суддя Біцюк А.В., за участю секретаря: Попович В.Б., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянова Наталя Валеріївна, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 18.09.2014 року між відповідачами по справі.

В заяві позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_2 його дружина. 17.06.2014 року відповідачі уклали договір позики, за яким ОСОБА_5 надала ОСОБА_2 позику у розмірі 12800 долврів США.

Того ж дня, з метою забезпечення зобов'язання за договором позики, між відповідачами було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку ОСОБА_5 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

В порушення вимог ст. ст.17 ч.3, 18 ч.ч.2,3 Закону України «Про охорону дитинства» ст..177 СК України, при укладені оспорюваний договір не був погоджений з органом опіки та піклування, що призвело до порушення прав їх неповнолітнього сина ОСОБА_6, 2009 року народження, який на той час проживав у спірній квартирі.

Посилаючись на викладені обставини, просив визнати недійсним договір іпотеки на підставі положень ст..ст.203, 215 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі., підтвердив фактичні обставини, викладені у заяві. В подальшому до судового засідання не з'явився, просив розглянути справу за їх відсутності.

До судового засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно, належним чином.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги не визнали посилаючись на факт відсутності у малолітнього сина позивача права на користування та володіння квартирою АДРЕСА_3. Оскільки ОСОБА_6 у зазначеній квартирі не був зареєстрований та ніколи не проживав. У задоволені позову просили відмовити у повному обсязі. В подальшому до судового засідання не з'явилися.

До судового засідання третя особа приватний нотаріус Ємельянова Н.В. не з'явилася, надала до суду заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності. Підтвердила факт посвідчення нею оспорюваного правочину, який було укладено з дотриманням вимог діючого законодавства. У задоволені позову просила відмовити.

До судового засідання представник Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївськ5ої міської ради не з'явилася, надала заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності, при винесенні рішення врахувати права неповнолітньої дитини.

Судом приймалось рішення по справі за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

17.06.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1713, за умовами якого позичальнику у власність було передано 12800 доларів США з кінцевим терміном повернення 17.06.2015 року.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань по зазначеному договору у цей же день між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого остання передала у іпотеку позикодавцю, належну їй на праві особистої приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу №2856 від 26.09.2013 року - квартиру АДРЕСА_2.

Стаття 3 ЦК України визначає загальні засади цивільного законодавства. Так, однією з цих засад є свобода договору.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені положеннями ст. 203 ЦК України.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як було встановлено судом, оспорюваний договір іпотеки між відповідачами по справі було укладено в письмовій формі, з дотриманням вимог ст..ст.557, 576, 577, 583, 584 ЦК України, сторони узгодили всі його істотні умови, щодо обсягу прав та обов'язків, порядку зміни та припинення дії договору.

Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст..215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права та його поновлення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

За змістом ст.. 203 ч.6, ст..215 ч.1 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену ст..7 Закону України «Про охорону дитинства» заборону.

Проте сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Згідно зі ст..9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували права членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

При вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки на підставі порушення статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» в кожному конкретному випадку необхідно:

- перевіряти наявність у дитини права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання;

- ураховувати добросовісність поведінки іпотекодавця щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору;

- з'ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

Передбачене статтею 177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору.

Дана позиція суду узгоджується з правовими позиціями ВСУ по справам № 6-3005цс15 від 10 лютого 2016 року та № 6-1793цс15 від 10 лютого 2016 року.

Як встановлено судом малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент укладення спірного договору у квартирі АДРЕСА_3 не був зареєстрований та не проживав (Довідка Ф-3 №2209 від 16.06.2014 року, видана ТОВ «Николаевдомсервис»). З моменту народження він зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_4 (Довідка Ф-3 №2210 від 16.06.2014 року, видана ТОВ «Николаевдомсервис»).

Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладанні спірного договору не були порушені права малолітнього ОСОБА_6, оскільки в нього мається інше житло, яким він користується.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 211-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволені позовудо ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянова Наталя Валеріївна, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Біцюк А.В.

З оригіналом згідно:

Суддя Біцюк А.В.