Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/365/16-ц
Провадження № 2/391/168/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2016р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Ревякіної О.В., за участю секретаря Чичик О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Компаніївка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лісова» до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лісова» звернулося до районного суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.06.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі, зареєстрований в Компаніївському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» 24.12.2010 року терміном на пять років. Відповідно до чинного на час укладання договору та його державної реєстрації законодавства пятирічний строк дії договору закінчувався 24.12.2015 року.

Відповідно до пункту 7 вказаного договору та приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі» товариство вирішило скористатися своїм переважним правом на поновлення договорів оренди на новий строк та 20.11.2015 року направило власнику земельної ділянки ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір скористатися переважним правом на оренду та додало до нього проект договору оренди з новими умовами.

На вказаний лист-повідомлення відповідач ОСОБА_1 у строки, зазначені в ст. 33 Закону України «Про оренду землі», жодної відповіді не надав.

Для укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі позивач 23.02.2016 р. направив орендодавцю додаткову угоду, яка не була укладена в звязку з небажанням власника земельної ділянки.

Вважаючи порушеним своє переважне право на продовження дії договору оренди землі, позивач просив постановити рішення про визнання договору оренди землі між ним та ОСОБА_1 поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що товариство добросовісно виконувало умови договору оренди, тому скористалося своїм правом на продовження договору оренди на новий строк. При цьому запропонувало відповідачеві ОСОБА_1 кращі умови, ніж у попередньому договорі. Вони завчасно 20.11.2015 року направили відповідачу лист-повідомлення та проект договору оренди з новими умовами, а 23.02.2016 р. направили додаткову угоду до договору, але ОСОБА_1 не відповів на їх пропозицію та не уклав новий договір з ТОВ «Агрофірма Лісова». Представник позивача пояснив також, що товариство виконало всі вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо повідомлення про свої наміри скористатися переважним правом на продовження договору оренди та направлення проекту додаткової угоди, а відповідач не виконав вимог закону, не надав відповіді товариству про свою згоду чи незгоду на продовження договору оренди. Після закінчення строку дії договору оренди товариство продовжує користуватися земельною ділянкою відповідача, тому є підстави вважати договір оренди поновленим відповідно до приписів частини 1-5 та частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідач в судовому засіданні позов товариства не визнав та пояснив, що дійсно укладав з позивачем договір оренди землі, строк його дії скінчився. Дію договору поновлювати не бажає, оскільки має намір обробляти земельну ділянку особисто. 15.10.2014 року він повідомляв позивача про наміри самостійного використання земельної ділянки та просив не обробляти ділянку під урожай за 2016 рік, тому відповіді на листи-повідомлення ТОВ «Агрофірма Лісова» не надав.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10.06.2008 року ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Лісова» уклали договір оренди землі, площею 6,32 га терміном на 5 років. Строк дії договору починається з моменту його державної реєстрації. Вказаний договір зареєстровано в Компаніївському КРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2010 року (а.с. 20-23).

Відповідно до пункту 7 вказаного договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. В разі якщо жодна з сторін за один рік до закінчення дії договору письмово не сповістить іншу сторону про своє бажання не продовжувати дію договору, договір вважається продовжений на пять років на тих же умовах.

15.10.2014 року ОСОБА_1 звертався до директора ТОВ «Агрофірма Лісова» ОСОБА_2 з заявою, якою просив не обробляти земельну ділянку № 429 площею 6,32 га під урожай 2016 року, так як буде земельну ділянку використовувати самостійно, що відповідає та узгоджується з положеннями п.7 Договору оренди землі від 10.06.2008 року.

20.11.2015 року ТОВ «Агрофірма Лісова» за № 5-15 на адресу відповідача ОСОБА_1 направило лист повідомлення про намір товариства продовжити договір оренди землі на новий строк та додало до листа проект договору оренди землі (а.с.12), які було отримано відповідачем 05.12.2015 р., що підтверджується накладною № 077529 (а.с.14).

23.02.2016 р. ТОВ «Агрофірма Лісова» направило відповідачу додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення (а.с. 13,15, 16), докази отримання якої в матеріалах справи відсутні, однак ОСОБА_3 не заперечив факт отримання останньої.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не надав позивачеві відповіді на пропозицію подовжити договір оренди, мотивуючи тим, що в 2014 році повідомляв позивача письмово про намір самостійного використання земельної ділянки.

Згідно довідки Лозуватської сільської ради від 17.06.2016 року земельна ділянка № 420 площею 6,32 га ОСОБА_1 була переведена з ТОВ «Агрофірма Лісова» у одноосібники, в звязку з закінченням договору оренди 28.12.2015 року.

Факт використання ТОВ «Агрофірма Лісова» спірної земельної ділянки відповідачем ОСОБА_1 в судовому засіданні не спростований.

Вирішуючи спір та відмовляючи позивачеві в позові, суд виходив з такого.

Правила поновлення договору оренди землі виписано в ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частин першої-пятої вказаної статті по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Аналіз вказаних положень закону дає підстави вважати, що орендар має переважне перед іншими право на поновлення договору оренди землі за умови встановлення таких юридичних фактів: орендар належним чином виконував обовязки по договору; орендар до закінчення строку дії договору, але не пізніше як за місяць до настання цього строку, повідомив орендодавця про свій намір скористатись переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Встановлено, що договір оренди землі між сторонами укладено 10 червня 2008 року, а його державну реєстрацію здійснено лише 24 грудня 2010 року, тобто саме від цієї дати починається строк дії договору та закінчувався 24 грудня 2015 року.

Про набрання чинності договором оренди землі з часу його державної реєстрації йдеться, зокрема, в п.7 самого договору оренди.

Повертаючись до процедури поновлення договору оренди землі, виписаної в ст. 33 Закону України « Про оренду землі», суд звертає увагу на обовязок орендаря повідомити про свої наміри орендодавця до спливу строку договору оренди землі, але не пізніше ніж за місяць, тобто про пропозицію поновлення договору оренди та умови поновленого договору орендодавець повинен дізнатися не пізніше ніж за місяць до закінчення строку договору.

На користь такого висновку в ч.5 ст. 33 Закону зазначено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, тобто законодавець гарантує орендодавцеві не менше місяця для прийняття рішення.

Суд зауважує, що для правильного вирішення спору має значення не час направлення орендарем листа-повідомлення та додаткової угоди, а час отримання цих документів орендодавцем.

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до п.7 Договору оренди землі за рік до закінчення дії договору оренди, завчасно 15.10.2014 року повідомив позивача про свої наміри особистого використання земельної ділянки та просив не обробляти його земельну ділянку під урожай 2016 року.

Товариство 20.11.2015 р. направило відповідачу ОСОБА_1 поштою лист-повідомлення та договір оренди, замість проекту додаткової угоди, які отримані відповідачем 05.12.2015 р., тобто за 19 днів до закінчення строку дії договору, а не за 30 днів, як передбачено законом; проект додаткової угоди направлено відповідачу поштою 23.02.2016 року, тобто вже після закінчення строку дії договору, а не за 30 днів, як передбачено законом. При цьому суд зауважує, що вирішальне значення має не час направлення документів відповідачу (здача їх на пошту), а час їх отримання, який до закінчення строку дії договору становив менше одного місяця (для листа-повідомлення) та після закінчення дії договору (для проекту додаткової угоди).

Суд вважає, опираючись на аналіз положень ст.33 Закону «Про оренду землі», що сторони договору всі юридично значимі дії, передбачені цією статтею, повинні вчинити до закінчення строку дії договору, а тому неправильно було б вимагати від орендодавця надавати відповідь орендарю поза межами строку дії договору.

Таким чином товариство не виконало приписів закону про завчасне повідомлення орендодавця про свої наміри скористатися переважним правом на поновлення договору оренди та направлення проекту додаткової угоди, тому визнавати поновленим договір оренди землі немає законних підстав.

В позові також йшлося про те, що товариство продовжує відкрито користуватися земельною ділянкою відповідача після закінчення строку дії договору оренди, що є підставою вважати договір поновленим на такий же строк і на тих же умовах.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» дійсно передбачено ще одну умову поновлення договору оренди землі, а саме, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення поновлення договору оренди землі.

Суд вважає, що такий спосіб поновлення договору оренди землі може мати місце лише тоді, коли сторони до закінчення строку дії договору не вчиняли будь-яких значимих юридичних дій, передбачених частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Отже той факт, що ТОВ «Агрофірма Лісова» і тепер використовує земельні ділянки відповідача для своїх потреб не є підставою для поновлення договору оренди землі, оскільки між сторонами вирішується спір про виконання приписів частин 1-5 статті 33 Закону і цей спір вирішено не на користь позивача.

Суд також вважає, що визнавати договір оренди землі поновленим на підставі ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» можна лише у разі, коли сторони договору до закінчення терміну його дії ніяким чином не виказували свого ставлення та не вчиняли ніяких дій щодо поновлення терміну дії договору, а після закінчення строку дії договору одна сторона продовжує користуватися земельною ділянкою, а інша протягом місяця не направила листа-заперечення.

Отже, визнавати договір оренди землі поновленим згідно ч.6 ст. 33 Закону «Про оренду землі», теж немає підстав.

Судові витрати, понесені позивачем, згідно ст. 88 ЦПК України, стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 59, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_4