Справа № 452/2169/15 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/783/339/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Самбірської міської дитячої лікарні, головного лікаря Самбірської міської дитячої лікарні ОСОБА_3, треті особи: Комунальний заклад Самбірська центральна районна лікарня Львівської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди у зв»язку із незаконним звільненням, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Самбірської міської дитячої лікарні, головного лікаря Самбірської міської дитячої лікарні ОСОБА_3, треті особи: комунальний заклад Самбірська центральна районна лікарня Львівської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди у зв»язку із незаконним звільненням відмовлено.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року оскаржила позивач ОСОБА_5

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом невірно встановлено обставини, що мають значення для справи, а саме, що її сім»я є соціально незахищена, вона одинока жінка, проживає разом з дочкою ОСОБА_2, яка є багатодітною матір»ю, крім того апелянт опікується братом, ОСОБА_8, який є інвалідом першої групи, паралізований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 без сім»ї. Дочка ОСОБА_2 проживає разом з апелянтом в однокімнатній темній квартирі, площею 26 кв.м., розлучена, аліментів на утримання дітей не отримує. Її заробіток є єдиним джерелом доходу та допомоги дітям, внукам та брату. Проте, суд першої інстанції даних обставин не врахував.

Просить рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Залучити до розгляду справи третіх осіб, зазначених позивачем в позовній заяві, винести постанову відносно службових осіб Самбірської міської дитячої лікарні про адміністративну халатність в оформленні документів, порушення процедури звільнення, недотримання чинного законодавства у питанні ознайомлення працівників лікарні з своїми посадовими обов»язками. Винести постанову про порушення Самбірським міськрайонним судом Львівської області законодавства проти інвалідів першої та другої групи ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2, в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильно встановлених існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до положень ст.ст.11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 з 17 червня 1980 року працювала кухарем у Самбірській міській дитячій лікарні.

Наказом Комунального закладу Самбірської Центральної лікарні від 25 травня 2015 року №131 «Про приведення штатної чисельності працівників Самбірської міської дитячої лікарні у відповідність до наказу МОЗ № 33 від 23 лютого 2000 року «Про штатні нормативи та типові штати ЗОЗ», у зв'язку із скорочення штатної чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, зобов»язано головного лікаря ОСОБА_3 провести скорочення штатних посад працівників Самбірської міської дитячої лікарні з 25 липня 2015 року.

Наказом Комунального закладу Самбірської Центральної лікарні від 25 травня 2015 року № 131 «Про внесення змін до наказу» внесено зміни до додатку до наказу №103 від 08 квітня 2015 року «Про проведення скорочення штату працівників» та вважати таким, що втратив чинність наказ №106 «Про приведення штатної чисельності працівників Самбірської міської дитячої лікарні» у відповідності до наказу МОЗ України № 33 від 23 лютого 2000 року «Про штатні нормативи та типові штати ЗОЗ», зобов»язано головного лікаря ОСОБА_3 провести скорочення штатних посад працівників Самбірської міської дитячої лікарні з 02 серпня 2015 року.

Згідно копії наказу №109 від 15 липня 2015 року, виданого Самбірською міською дитячою лікарнею «Про припинення трудового договору з ОСОБА_5М.», останню з 02 серпня 2015 року звільнено з посади кухаря Самбірської міської дитячої лікарні.

Також судом встановлено, що даному наказу передувало повідомлення головного лікаря Самбірської міської дитячої лікарні ОСОБА_3 від 27 травня 2015 року №1 про майбутнє звільнення позивача ОСОБА_5 у зв'язку зі скороченням штату на підставі наказу Комунального закладу Самбірської Центральної лікарні від 25 травня 2015 року №131, що стверджується особистим підписом останньої, попереджено про наступне вивільнення, яке повинно було відбутись 02 серпня 2015 року на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Із копії витягу з протоколу засідання профспілкового комітету Самбірської міської дитячої лікарні від 02 липня 2015 року № 9 вбачається, що позивач ОСОБА_5 не є членом профспілки.

У відповідності до приписів п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.92 р. з наступними змінами, роз'яснено що необхідно з'ясовувати, розглядаючи спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наказу КЗ Самбірської ЦРЛ від 25 травня 2015 року №131 «Про приведення штатної чисельності працівників Самбірської міської дитячої лікарні у відповідність до наказу МОЗ №33 від 23 лютого 2000 року «Про штатні нормативи та типові штати ЗОЗ» з 02 серпня 2015 року фактично відбулось скорочення штатної чисельності працівників Самбірської міської дитячої лікарні. Було визначено 10,75 посад працівників Самбірської міської дитячої лікарні, які підлягають скороченню, в тому числі одна посада кухаря.

На час звільнення у штатному розписі Самбірської міської дитячої лікарні були зайняті три особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, у всіх них однакова кваліфікація, що стверджується копією Атестату №322, виданого ОСОБА_7, копією Посвідчення № 49, виданого ОСОБА_6 та копією атестату № 989 від 20 червня 1974 року, виданого ОСОБА_10, ІV тарифний розряд, та продуктивність праці, за сімейним статусом - у всіх трьох нема двох і більше утриманців, усі мають пенсійне забезпечення, діти їхні дорослі та з самостійним заробітком. Проте, найкоротший тривалий безперервний стаж роботи у даній установі визначено у ОСОБА_5 - з 28 лютого 1980 року, при тому що у ОСОБА_6 - з 07 жовтня 1973 року, а у ОСОБА_11 - з 12 березня 1978 року. Тому відповідачем було вірно визначено, що під скорочення підпадає позивачка ОСОБА_5

Таким чином, у Самбірській міській дитячій лікарні відбулось скорочення штатної чисельності працівників, що призвело до розірвання трудового договору із ОСОБА_5 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, де відсутнє правонаступництво у трудових відносинах. А відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідачем вірно використане право на звільнення працівника із займаної посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням порядку і процедури вивільнення, і тому звільнення ОСОБА_5 судом підставно визнано законним.

Дії відповідача не порушують законні права, свободи та інтереси позивача, тому судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до Самбірської міської дитячої лікарні, головного лікаря Самбірської міської дитячої лікарні ОСОБА_3, треті особи комунальний заклад Самбірська центральна районна лікарня Львівської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди у зв'язку із незаконним звільненням судом.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_5 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч. 1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_12