Справа № 461/1093/16 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/2980/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в особі Франківського відділу соціального захисту про визнання нечинним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом до відповідача, який в подальшому заявою від 23.02.2016 року уточнив та з посиланням на ст. 46 Конституції України, ст. 16 ЦК України просив визнати нечинним та скасувати рішення відповідача - «Повідомлення 5351 УПСЗН» від 30.12.2015 року, стягнути з відповідача заборгованість з виплати адресної допомоги за період часу з 01.01.2016р. по 01.02.2016 року в сумі 5746 грн., зобов'язати відповідача призначити (поновити) йому виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 01.02.2016 року.

Оскаржуваною ухвалою провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в особі Франківського відділу соціального захисту про визнання нечинним та скасування рішення - закрито, з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України з роз'ясненням позивачу права звернення з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Дану ухвалу оскаржив позивач. Посилаючись на її незаконність просить ухвалу скасувати, справу направити для подальшого розгляду Галицьким районним судом м. Львова. Мотивує тим, що звернувся до суду першої інстанції для розгляду його заяви як до адміністративного суду. В позовній заяві не посилався на жодну норму, котра б свідчила про звернення з позовом у порядку цивільного судочинства. Для інформації надав суду ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09.02.2016 року у справі №813/294/16 про повернення його позовної заяви. Вимоги заявив передбачені ч.2 ст.162 КАС України.

В судове засідання учасники процесу не з'явились. Повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою відповідності до положень ст. 74 ЦПК України. За таких обставин, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у їх відсутності, що відповідає положенням ч.2 ст.305 ЦПК України. При цьому враховуються також вимоги ч.1 ст. 303-1 ЦПК України за якими апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянути протягом п»ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.1. ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначена норма процесуального права визначає такі повноваження суду саме після вирішення питання відкриття провадження у справі, що спростовує мотиви апеляційної скарги про наявність у справі двох не послідовних процесуальних рішень.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З ч. 2 ст. 2 КАС України вбачається, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Закриваючи провадження у цивільній справі суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а позов заявлено саме у такому порядку, що убачається із його змісту.

У позовній заяві відсутні посилання на будь-які положення КАС України в тому числі на норму, про яку вказано у апеляційній скарзі /ч.2 ст. 162 КАС/, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи.

Навпаки у позовні заяві від 15 лютого 2016 року та у подальшому від 23.02.2016 року позивач посилався на положення ст.16 ЦК України, якою регламентовано захист цивільних прав та інтересів судом та на положення Конституції України ./а.с.1 , 30 /

Таким чином у суду не було підстав допускати, що має місце звернення особи до місцевого загального суду як адміністративного з адміністративним позовом.

Як зазначив Львівський окружний адміністративний суд в ухвалі від 09.02.2016 року, постановленої у справі №813/294/16 , - згідно з п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, що долучена позивачем до позовної зави - місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Зі змісту позовної заяви, позивач просить визнати не чинним та скасувати рішення відповідача у формі Повідомлення 5351 Управління праці та соціального захисту населення Франківського відділу соціального захисту, а також зобов'язати Львівську міську раду в особі Департаменту гуманітарної політики, Управління праці та соціального захисту населення, Франківського відділу соціального захисту, як суб'єкта владних повноважень, вчинити дії та стягнути з нього (відповідача) заборгованість з виплати щомісячної адресної допомоги.

У відповідності до ч. 3 ст. 140 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституції України, цим та іншими законами.

Управління соціального захисту є структурним підрозділом департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (надалі - департамент), утвореним відповідно до ухвали міської ради від 06.07.2006 року №94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання» та згідно з чинним законодавством України. Управління є підзвітним і підконтрольним міському голові, підпорядкованим директору департаменту (п. 1.1, 1.2 Положення про управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради).

Оскільки Львівська міська рада в особі Департаменту гуманітарної політики, Управління праці та соціального захисту населення, Франківський відділ соціального захисту, є органом місцевого самоврядування, виходячи з правил підсудності, встановлених ч. 1 ст. 18 КАС України, позовну заяву про зобов'язання вчинити дії та стягнення заборгованості з виплати адресної допомоги повинен розглядати місцевий загальний суд, як адміністративний за місцезнаходженням відповідача.

Крім того, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.02.2016 року, якою позивачу повернуто позовну заяву, останньому роз»яснено до якого суду йому слід звернутися та у якому порядку із зазначеними вимогами.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов заявлено саме у порядку цивільного судочинства, а тому обґрунтовано вирішив про закриття провадження у справі з підстав п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Мотиви скарги про те, що позивач звернувся до місцевого загального суду як адміністративного є необґрунтованими і не узгоджуються з матеріалами справи.

Враховуючи, що прийняте рішення про закриття провадження у справі є вірним, а мотиви скарги безпідставними, колегія суддів приходить до висновку про залишення оскаржуваної ухвали без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Виключити з останнього абзацу мотивувальної частини ухвали посилання суду на ст. 2 КАС України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді