Справа №720/479/16-ц
Провадження: 2/720/322/16
23 грудня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.,
сторін по справі: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
- про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, суд, -
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів, про визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області по вул. Миру (колишня 50 річчя Жовтня), № 7 розташовано дворогосподарство яке станом на 1990-1991 роки відносилося до дворів колгоспного типу та в ньому на той період часу були зареєстровані семеро осіб: дід ОСОБА_5, бабуся ОСОБА_6, мати ОСОБА_7, батько ОСОБА_8, сестра ОСОБА_3, дядько ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_2.
Фактично в вказаному господарстві проживали шестеро осіб мотивуючи тим, що в 1988 році дядько позивача ОСОБА_4 одружився та почав проживати в домогосподарстві своєї дружини, що розташоване в с. Маршинці Новоселицького району, а тому не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, чим втратив свою долю в майні колгоспного двору згідно із ст. 126 ЦК УРСР.
Таким чином відповідно до ст. 120-123 ЦК УРСР, кожен із проживаючих членів у колгоспному дворі його членів, мали рівні частки тобто по 1/6.
31.08.2006 року помер дід ОСОБА_4 JIеон Іванович. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частку вказаного домоволодіння, яку за законом в рівних долях по 1/12 частки домоволодіння успадкували спадкоємці першої черги: дружина ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживали та були зареєстровані із ним у домоволодінні по вул. Миру № 7 в с. Тарасівці Новоселицького району.
06.10.2007 року померла бабуся ОСОБА_6.
Спадщина відкрилась на 1/4 частку домоволодіння по вищевказаній адресі та на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва які розташовані на території Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, площею 0,9098 га та площею 0,0264 га, відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку.
При житті 07.08.2007 року ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла своїй доньці - ОСОБА_7, яка постійно проживала разом із померлою в одному господарстві по вул. Миру № 7 в с. Тарасівці Новоселицького району, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.
16.08.2008 року померла мати ОСОБА_7. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння та на вищевказані земельні ділянки.
Позивач являючись спадкоємцем за законом першої черги своєчасно прийняв спадщину так як постійно проживав разом з померлою в одному господарстві, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом спадщину не прийняли.
26.03.2016 року помер батько позивача ОСОБА_8 та після його смерті спадщина відкрилася на 1/6 частку домоволодіння, яке належало померлому як члену в колгоспному дворі. Успадкував вказану частку позивач звернувшись із відповідною заявою до приватного нотаріуса ОСОБА_9 про прийняття спадщини.
Однак оформити та зареєструвати право власності на домоволодіння, що розташоване в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області по вул. Миру № 7 та на вказані земельні ділянки після смерті батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 через нотаріальну контору позивач позбавлений можливості так як відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння та земельні ділянки, у звязку з чим вимушений звернутися до суду із відповідним позовом.
Просить суд:
- визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини домоволодіння яке складається з житлового будинку літера А, житлового будинку літера Б, літньої кухні літера В, сараю літера Г,Д, вбиральні літера Е, колодязь №1, огорожі №2-3, розташоване по вул.. Миру 7, с. Тарасівці, Новоселицького району, що складається із ? частки після смерті матері ОСОБА_7 та з 1/6 частки після смерті батька ОСОБА_8;
- визнати за ОСОБА_2, право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, площею 0,9098 га та площею 0,0264 га відповідно до державних актів після смерті матері;
- визначити, що частка ОСОБА_2 в майні колишнього колгоспного двору в господарстві по вул.. Миру, 7 в с. Тарасівці Новоселицького району складає 1/6 частина.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі з підстав зазначених у ній, просить суд позов задовольнити.
Відповідачі будучи належним чином двічі повідомлені про день час та місце розгляду справи в судовому засіданні не зявилися по невідомим для суду причинам.
Суд вислухавши думку представника позивача ухвалив розглянути справу у відсутності відповідачів та аналізуючи у сукупності пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами докази дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Стаття 380 ЦК України встановлено, що жилий будинок є обєктом права приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Наданими сторонами доказами судом встановлено, що відповідно до довідки сільради с. Тарасівці, Новоселицького району Чернівецької області № 3037 від 24.11.2016 року, господарство по вул.. Миру 7, с. Тарасівці, Новоселицького району відносилось до типу колгоспного двору та членами даного двору були семеро осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_8.
Згідно із ст. 120 123 ЦК України ( редакції станом на 1963 рік) діюча на час виникнення правовідносин, члени колгоспного двору мають рівні частки у колгоспному дворі.
Постановою Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснюються судом, що положення статей 17, 18 Закону "Про власність" ( 697-12 ) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).
До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:
а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його
майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства
двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);
б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 1988 року одружився та почав проживати в домогосподарстві своєї дружини, що розташоване в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області залишаючись лише формально зареєстрованим в господарстві по вул.. Миру 7, с. Тарасівці, Новоселицького району.
Згідно ст. 126 ЦК УРСР працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.
Суд приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 з 1988 року не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору без поважних причин, правом виділу своєї частки з майна колгоспного двору він не скористався вважає, що він відповідно до ст.. 126 ЦК УРСР втратив право на частку в майні колгоспного двору на час припинення його існування.
Таким чином, виходячи з положень ст. 120-123 ЦК УРСР, кожному із проживаючих у колгоспному дворі його членів, а саме: діду ОСОБА_4 JI.I., бабусі ОСОБА_6, матері ОСОБА_8 JI.JL, батькові ОСОБА_10, сестрі ОСОБА_2 та позивачу ОСОБА_2, належало по 1/6 частці домогосподарства.
31 серпня 2006 року помер ОСОБА_6 JIеон Іванович, згідно свідоцтва про смерть серії І-МИ № 019399 від 01.09.2006 року.
Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частку домоволодіння по вул.. Миру 7 в с. Тарасівці, Новоселицького району.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його.
Стаття 1217 ЦК України зазначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними ( ч. 1 ст. 1267 ЦК України).
На підставі наведено та відповідно до ст.. 1268 ЦК України суд вважає, що спадщину після смерті ОСОБА_6 JI.I. в рівних частках, а саме по 1/12 частки домоволодіння успадкували за законом: дружина ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7, так як на момент смерті постійно проживали та були зареєстровані із спадкодавцем у домоволодінні по вул. Миру № 7 в с. Тарасівці Новоселицького району. Даний факт підтверджується довідкою № 904 від 15.03.2016 року видана Тарасовецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-МИ № 042611 видане виконкомом Тарасовецької сільської ради Новоселицького району від 08.10.2007 року ОСОБА_6 померла 06 жовтня 2007 року у віці 66 років, про що в книзі реєстрації смертей складено відповідний актовий запис № 59.
Після її смерті спадщина відкрилася на 1/4 частку домоволодіння (1/6 частка, що належало померлій як члену в колгоспному дворі та 1/12 частка яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5І) а також на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, загальною площею 0,9098 га відповідно до державного акту серії ЯБ № 442041 від 10 серпня 2007 року та загальною площею 0,0264 га відповідно до державного акту серії ЯБ № 750087 від 10 серпня 2007 року, які були видані на імя ОСОБА_6 на підставі розпорядження Новоселицької районної державної адміністрації від 31 січня 2006 року.
При житті 07.08.2007 року ОСОБА_6 склала заповіт посвідчений секретарем Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області відповідно до якого заповіла все своє майно доньці - ОСОБА_7.
Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Частиною 1 та 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
ОСОБА_7 являюсь спадкоємцем за заповітом своєчасно прийняла спадщину, так як була зареєстрована та постійно проживала в одному господарстві із померлою по вул. Миру 7 в с. Тарасівці Новоселицького району, що підтверджується довідкою № 700 від 23.02.2016 року видана Тарасовецькою сільською радою Новоселицького району.
16 серпня 2008 року у віці 47 років померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ № 053833 видана виконавчим комітетом Тарасовецької сільської ради Новоселицького району 16.08.2008 року, за актовим записом № 50.
Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку домоволодіння, а саме на її частку в колгоспному дворі, що складає 1/6 частка, 1/12 частка домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_5, 1/4 частка домоволодіння яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_6, та на вищевказані земельні ділянки.
Так як при житті ОСОБА_7 заповіту не складала, у відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України та ст.. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом являється: чоловік ОСОБА_8, донька ОСОБА_3, та син ОСОБА_2.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що спадщину після смерті ОСОБА_7 згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України своєчасно прийняв лише позивач ОСОБА_2 оскільки на час її смерті постійно проживав та був зареєстрований із нею у домоволодінні по вул. Миру № 7, що підтверджується довідкою видана Тарасовецькою сільською радою за № 702 від 23 лютого 2016 року.
Так як інші спадкоємці ОСОБА_8 та ОСОБА_2 були зареєстровані однак фактично з 2003 року в даному господарстві не проживали то суд вважає, що вони не можуть вважатися такими, що постійно проживали на момент смерті разом із спадкодавцем виходити з положень ч. 1 ст. 29 ЦК України, відповідно до якої місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, станом на час смерті ОСОБА_7 спадкоємці не проживали у домоволодінні без поважних причин більше шести місяців, у звязку із чим спадщину після смерті спадкодавці вони не прийняли.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.
З заяви № 317 від 09.03.2016 року подана ОСОБА_2 до Новоселицької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, згідно чого державний нотаріус винесла постанову № 724/02-31 від 10.03.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки.
Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
З листа начальника Новоселицького КБТІ № 193 від 14 березня 2016 року вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_7 право приватної власності на нерухоме майно с. Тарасівці Новоселицького району не зареєстроване.
26 березня 2016 року у віці 57 років помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть мерії 1-МИ № 160519 видане виконавчим комітетом Тарасовецької сільської ради Новоселицького району від 20.03.2016 року.
Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частки домоволодіння яке належало померлому як члену в колгоспному дворі.
Відповідно до ст.. 1261 ЦК України спадкоємець за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_2 прийняв спадщину звернушись із заявою № 284 від 01.09.2016 року до приватного нотаріуса ОСОБА_9, про прийняття спадщини.
Зі заяви № 283 від 01.09.2016 року подана до приватного нотаріуса ОСОБА_9 вбачається, що спадкоємиця за законом ОСОБА_2 від належної її частки спадщини після смерті батька ОСОБА_10 відмовилась.
З спадкової справи № 115/2016 року є наявна постанова приватного нотаріуса від 08.11.2016 року про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, що знаходиться в с. Тарасівці Новоселицького району по вул.. Миру, 7, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.
Отже на підставі наведеного та враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, земельна ділянка видана для будівництва та обслуговування житлового будинку, позивач являючись спадкоємцем першої черги за законом своєчасно прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8, звернувшись із відповідними заявами про прийняття спадщини, аналізуючи в сукупності надані позивачем докази дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на нерухоме майно та на земельні ділянки є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,59,60,61,208-218 ЦПК України, і на підставі ст..392, 1223,1261,1262,1268,1269,1270 ЦК України, ст..120-123, 126 ЦК УРСР, суд, -
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частини домоволодіння яке складається з житлового будинку літера А, житлового будинку літера Б, літньої кухні літера В, сараю літера Г,Д, вбиральні літера Е, колодязь №1, огорожі №2-3, розташоване по вул.. Миру 7, с. Тарасівці, Новоселицького району після смерті 16 серпня 2008 року ОСОБА_7.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/6 частини домоволодіння яке складається з житлового будинку літера А, житлового будинку літера Б, літньої кухні літера В, сараю літера Г,Д, вбиральні літера Е, колодязь №1, огорожі №2-3, розташоване по вул.. Миру 7, с. Тарасівці, Новоселицького району після смерті 26 березня 2016 року ОСОБА_8.
Визначити, що частка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в домоволодінні яке складається з житлового будинку літера А, житлового будинку літера Б, літньої кухні літера В, сараю літера Г,Д, вбиральні літера Е, колодязь №1, огорожі №2-3, розташоване по вул.. Миру 7, с. Тарасівці, Новоселицького району в майні колишнього колгоспного двору складає 1/6 частину.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицький районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.